Справа № 953/13745/20
Суддя: Божко В. В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Божко В.В., за участю секретаря Пасенової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - адвоката Осики Максима Ігоровича ( АДРЕСА_2 ) до інспектора батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області рядового поліції Алексєєвої Катерини Володимирівни (м. Харків, вул. Шевченка, 315А) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

26.08.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Осики М.І. до відповідача інспектора батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області рядового поліції Алексєєвої Катерини Володимирівни, в якому позивач просить скасувати постанову серії ЕАМ № 2967064 від 12.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 року адміністративний позов залишено без руху.

24.09.2020 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків в адміністративному позові.

Ухвалою судді від 29.09.2020 року було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду зазначеної справи по суті в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 12.08.2020 року інспектором батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області рядовою поліції Алексєєвої К.В., було винесено постанову серія ЕАМ №2967064 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови, ОСОБА_1 керував транспортним засобом не зареєстрованим у встановленому законом порядку, чим порушив п. п. 2.9 ПДР України - тобто «водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів», та керував без реєстраційних документів на даний транспортний засіб, чим порушив п. 2.1.б ПДР України - «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб».

Події, які мали місце 12.08.2020 року, наслідком яких стало складання відповідачем протоколу свідчать про порушення визначених правових стандартів, а також приписів Конституції України в частині обов`язку діяти на підставі Законів та Конституції, не порушуючи презумпцію невинуватості.

Так, 12.08.2020 року, під час руху по вул. Пушкінській у м. Харкові, позивач був зупинений екіпажем патрульної поліції до складу якого входила відповідач. Після запинки, позивачем на вимогу відповідача, було надано посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яким на той час керував ОСОБА_1 .

При цьому слід зазначити, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 03.09.200 року, транспортний засіб Марки «Mercedes-Вenz» моделі «Е220 CDI», в кузові сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2001 року належить ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 . Зазначене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане ВРЕР ДАІ м. Севастополя 03.09.2008 року.

Після дослідження зазначених документів, а також звіряння VIN- коду та номеру шасі з вузлами та агрегатами транспортного засобу та їх співставлення з номером шасі вказаним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, жодних претензій з боку відповідача не надходило. В свою чергу позивач неодноразово намагався пояснити відповідачеві, що він не є власником зазначеного транспортного засобу, а лише водієм, який фактично використовує зазначений транспорт для перевезення пасажирів з дозволу власника ОСОБА_2 , і причини відсутності на обліку даного транспортного засобу йому не відомі.

Незважаючи на це, відповідач зазначила, що на її думку в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та п. п. 2.9, п. 2.1.б ПДР України.

Позивачем було заявлене усне клопотання про закриття провадження по справі з огляду на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також зазначено про необхідність ретельного встановлення відповідачем всіх ознак зазначеного адміністративного правопорушення.

В свою чергу, відповідач, ігноруючи заявлене клопотання, в порушення вимог ст. 247, 251, 252 КУпАП, залишила без задоволення зазначене клопотання, посилаючись на достатність доказової бази, якими підтверджується винуватість позивача.

Розгляд справи відповідно до ухвали від 29.09.2020 року про відкриття провадження, проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 12.08.2020 року інспектором батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області рядовою поліції Алексєєвою К.В., було винесено постанову серія ЕАМ №2967064 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. (а.с. 3).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Нормами ст. 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, винесене останньою про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КпАП України.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 12.08.2020 року Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.9, п. 2.1.б ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245, 251, 280 КпАП України.

В зв`язку з чим постанова серії ЕАМ №2967064 від 12.08.2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КпАП України, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. підлягає скасуванню.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 77, 205, 229, 241-246, 255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2967064 від 12.08.2020 року, винесену інспектором батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області рядовою поліції Алексєєвою Катериною Володимирівною, якою до ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 (чотириста двадцять п`ять) грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Харківській області, Код , місцезнаходження: 61033, м. Харків вул. Шевченко, 315-А.

Суддя - В. В. Божко