Справа № 400/5136/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/5136/20
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

за участю секретаря Худика С.А.

за участю представника позивача Прутяна О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Головне управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 27 травня 2020 року ВП №62186383,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Головне управління ДПС у Миколаївській області, в якому просив:

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 27 травня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62186383, прийняту головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Червоною Я.В. за виконавчим листом №814/2400/14, виданим Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав про протиправність відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №814/2400/14, виданим Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року, оскільки у стягувача закінчився річний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Також позивач зазначає, що стягувач не скористався правом щодо заміни сторони виконавчого провадження, а тому ГУ ДПС у Миколаївській області не являється правонаступником попередніх юридичних осіб, а тому не є стягувачем. Виконавчі дії відповідачем здійснюються у відношенні особи, яка не є боржником за виконавчим документом, так як у постанові про відкриття виконавчого провадження боржником зазначено - ОСОБА_1 , як фізичну особу, а не як фізичну особу-підприємця, а стягувачем ГУ ДПС у Миколаївській області, а не Вознесенську ОДПІ ГУ Міндоходів Миколаївської області, як це зазначено у виконавчому листі.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 травня 2020 року ВП №62186383, прийняту головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Червоною Я.В. за виконавчим листом №814/2400/14, виданим Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

В апеляційній скарзі, Головне управління ДПС у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про пропуск податковим органом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки відповідно частини 5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення. строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання, встановлюється з дня його повернення.

29 січня 2021 року представником позивача ОСОБА_2 було надано до П`ятого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу, за яким позивач погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання неправомірною та скасування постанови від 27 травня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62186383. Вказує, що у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказано вичерпний перелік осіб, які мають право діяти від імені третьої особи, серед яких відсутня така особа як ОСОБА_3 , яка підписала та подала заяву про відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що 11 березня 2015 року Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №814/2400/14 «Про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , податкового боргу в сумі 641663,84 грн. на користь Держави».

22 березня 2020 року державним виконавцем Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фоменко О.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавчий лист Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року по справі №42814/2400/14) за п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII, на підставі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна. виявилися безрезультатними. Вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 23 червня 2020 року. Копію постанови направлено стягувачу.

26 травня 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до В.о. начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Довженка А. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №814/2400/14 виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року на підставі вимог ст.3, 26 Закону №1404-VIII.

27 травня 2020 року головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Червоною Я.В. за вказаним виконавчим листом №814/2400/14 від 11 березня 2015 року прийнято постанову від 27 травня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62186383.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою від 27 травня 2020 року, позивач звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що Головне управління ДПС у Миколаївській області мало право пред`явити виконавчий лист до виконання протягом 3 років, тобто до 11 березня 2018 року, втім із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №814/2400/14, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року, третя особа звернулася лише 26 травня 2020 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом 3-х робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до приписів ч.1 ст.12 Закону №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом 3-х років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», строки, зазначені в частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно із ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Пунктом 2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.

При цьому, згідно ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Як вбачається з вищевказаних норм законодавства у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати судове рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання, встановлюється з дня його повернення.

Так, з наданої до суду апеляційної інстанції постанови Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення виконавчого документа стягувачу від 22 березня 2020 року вбачається, що підставою повернення стягувачу виконавчого листа від 11 березня 2015 року по справі №42814/2400/14 слугувало відсутність у боржника на території Голопристанського району майна, на яке може бути звернено стягнення.

Вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 23 червня 2020 року. Тобто, у трьохмісячний строк, передбачений ч.1 ст.12 Закону №1404-VIII, за якою стягувачем є держава або державний орган.

Таким чином, повторно звертаючись 26 травня 2020 року до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №814/2400/14, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року, податковим органом, в силу вимог п.1 ч.4 ст.12 Закону №1404, було своєчасно пред`явлено до виконання вказаний виконавчий лист.

Посилання представника позивача на неприйняття даної постанови в якості доказу, оскільки вона не була подана до суду першої інстанції, колегія суддів вважає необґрунтованою, так як дана обставина, яка підтверджена цією постановою має суттєве значення правильного вирішення справи по суті.

У зв`язку з чим, колегія суддів наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Таким чином, для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що в адміністративному судочинстві, на відміну від цивільного та господарського судочинства, діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі. Ця особливість випливає із специфіки завдань адміністративного судочинства і, зокрема, покладає на адміністративний суд обов`язок самому вживати заходи щодо встановлення реального змісту спірних правовідносин, з`ясування питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, визначення предмету та засобів доказування, встановлення належного способу захисту порушеного права чи встановлення компетенції.

Наведені вимоги законодавства судом першої інстанції не виконані.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Червоною Я.В. правомірно винесено оскаржувану постанову від 27 травня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62186383 за виконавчим листом №814/2400/14 від 11 березня 2015 року.

Вказані обставини залишені поза увагою судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, та реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби. В додатку 1 вказаної постанови серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються, визначено Головне управління ДПС в Миколаївській області, яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС в Миколаївській області.

28 серпня 2019 року Державною податковою службою України прийнято наказ №36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України», згідно якого розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 з приводу того, що ГУ ДПС у Миколаївській області не являється правонаступником попередніх юридичних осіб, а тому не є стягувачем, колегія суддів вважає також необґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів вказує про те, що відповідно виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 , є керівником Вознесенського ОДПІ ГУДФС у Миколаївській області, а тому мала право діяти від імені третьої особи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Головне управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 27 травня 2020 року ВП № 62186383 - скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04.02.2021 року

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.