Справа № 826/17210/17
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року м. Київ № 826/17210/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Троїца"
до про Головного управління ДПС у м. Києві визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Троїца" (далі - ТОВ "Троїца") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.09.2017 № про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 560683,00 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що під час проведення камеральної перевірки контролюючим органом не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Звернув увагу, що документами, які мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки), і у разі виявлення порушення податкового законодавства, контролюючий орган має призначити та провести документальну перевірку платника податків. Вважає, що контролюючий орган при проведенні камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2017 року фактично перевіряв порядок визначення платником суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Також позивач вважає, що камеральна перевірка проведена контролюючим органом з порушення установленого Податковим кодексом України строку для проведення останньої. Позивач наголошує на тому, що у податкових деклараціях з податку на додану вартість за березень-жовтень 2017 року містять ідентичний показник суми від`ємного значення податку на додану вартість у розмірі 560683,00 грн, про цьому, відповідачем не було виявлено жодних порушень.

Ухвалою суду від 22.01.2018 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/17210/17 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 05.03.2018.

08.02.2018 представником відповідача Дибою Ю.Д. подано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що при перевірці показників податкової декларації з податку на додану вартість та додатків до неї контролюючим органом виявлено арифметично-логічні помилки, що стало наслідком завищення ТОВ "Троїца" суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, а саме: переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду рядок 21.

23.02.2018 позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій останній звернув увагу, що позивачем у декларації за травень 2017 року у рядку 16 відображена сума 560683,00 грн, у рядку 16.1 вказаної декларації відображена сума 560683,00 грн, яка перенесена з рядка 21 декларації за квітень 2017 року. Стверджує, що позивачеві не зрозуміло, які арифметично-логічні помилки посилається відповідач.

У судовому засіданні 05.03.2018 оголошено перерву до 26.04.2018.

У судовому засіданні 26.04.2018 оголошено перерву до 24.05.2018.

22.05.2018 представником відповідача Дибою Ю.Д. подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи листа про невизнання податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ "Троїца" за квітень 2017 року з доказами направлення позивачеві.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 24.05.2018, закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 826/17210/17 та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 12.07.2018.

04.06.2018 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій останній просить суд зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом 13.05.2017.

Ухвалою суду від 12.07.2018 повернуто позивачеві заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 12.07.2018, відкладено розгляд справи на 27.09.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 27.09.2018 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.09.2018 заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Також у судовому засіданні 27.09.2018 представниками сторін були подані заяви про розгляд справи у письмовому провадженні.

Зважаючи на подані учасниками справи заяви, суд на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив про продовження розгляду справи в письмовому провадженні.

06.03.2019 до суду від позивача надійшла заява, у якій останній просить суд при вирішенні даної справи врахувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2018 у справі № 826/3806/18.

22.08.2019 позивачем подано до суду заяву, у якій останній просить суд при вирішенні даної справи врахувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2019 у справі № 826/14879/18.

Ухвалою суду від 03.02.2021 допущено заміну первинного відповідача його правонаступником.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.07.2017 посадовою особою Головного управління ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "Троїца" за травень 2017 року, за результатами якої складено акт № 2572/26-15-12-06 (а.с. 99-101).

Актом перевірки зафіксовано порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, розділу V та пункту 5 розділу VI Порядку, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 16.1 декларації) відображено в податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року в розмірі 560683,00 грн, що в свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) в розмірі 560683,00 грн.

На підставі виявленого порушення, 06.09.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення рішення № про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 560683,00 грн (а.с. 12).

Не погодившись з рішенням контролюючого органу, позивач розпочав процедуру адміністративного оскарження, проте рішенням Державної фіскальної служби України від 24.11.2017 № 27452/6/99-99-11-01-02-25 скаргу ТОВ "Троїца" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.09.2017 № - без змін (а.с. 24-25).

Вважаючи протиправним рішення контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підставою для зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 560683,00 став висновок контролюючого органу про наявність у поданій податковій звітності з податку на додану вартість за травень 2017 року арифметико-логічних помилок. При цьому, у акті перевірки контролюючий орган стверджує, що ТОВ "Троїца" не було подано податкову звітність з податку на додану вартість за квітень 2017 року.

Як на одну з підстав протиправності оскаржуваного рішення позивач вказує на порушення відповідачем процедури призначення та проведення перевірки.

З приводу наведених доводів позивача, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з пунктом 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

З аналізу наведених норм вбачається, що камеральна перевірка за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання фіскально зобов`язаною особою податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності поданні платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

При цьому, аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що контролюючим органом виявлено наявність у поданій податковій звітності з податку на додану вартість за травень 2017 року арифметико-логічних помилок. При цьому, у акті перевірки контролюючий орган звернув увагу, що ТОВ "Троїца" не було подано податкову звітність з податку на додану вартість за квітень 2017 року. Саме вказані обставини зумовили висновок контролюючого органу про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) до декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року в сумі 560683,00 грн.

Таким чином, відповідачем під час проведення камеральної перевірки здійснено лише перевірку правильності показників декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року, що відповідає предмету перевірки, визначеного положеннями пункту 75.1 статті 75 ПК України.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними доводи позивача у цій частині.

Щодо порушення строку проведення камеральної перевірки, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Згідно з пунктом 202.1 статті 202 ПК України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;

б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, граничним строком подання податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року було 20.06.2017. Відповідно, камеральна перевірка вказаної декларації повинна була бути проведена у строк до 20.07.2017 включно.

Матеріалами справи підтверджено, що камеральна перевірка проведена контролюючим органом з дотриманням строку, встановленого пунктом 76.3 статті 76 ПК України.

При цьому, суд звертає увагу на помилковість доводів позивача та зазначає, що перебіг строку для проведення камеральної перевірки пов`язаний не з днем реєстрації податкової декларації у контролюючому органі, а з граничним строком для подання такої декларації.

Щодо виявленої арифметично-логічної помилки, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 200.1 статті 200 далі - ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Підпунктом 5 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 N 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за N 159/28289 (далі - Порядок N 21, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 також вказується підтверджена за результатами документальної перевірки контролюючого органу сума від`ємного значення реорганізованого платника податку, що переноситься до податкового кредиту правонаступника (за умови подання таким правонаступником заяви (таблиця 3 додатка 2) у складі податкової декларації за звітний (податковий) період).

У разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов`язковим є заповнення таблиці "Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку".

Згідно з пунктом 5 розділу V Порядку N 21:

1) якщо в результаті розрахунку різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано позитивне значення, то заповнюється рядок 18 декларації.

У рядку 18 вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплачується до загального фонду державного бюджету у порядку, визначеному у статті 200 Кодексу;

2) якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

При від`ємному значенні суми податку на додану вартість, розрахованої інвестором (оператором) за угодою про розподіл продукції, така сума підлягає відшкодуванню інвестору (оператору) в порядку та строки, передбачені угодою про розподіл продукції, затвердженою Кабінетом Міністрів України. При цьому інвестор (оператор) має право на автоматичне бюджетне відшкодування такої суми в повному обсязі.

З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1;

3) сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20;

4) сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації):

зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1);

підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

Значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації;

зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3;

5) сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідач пояснює наявність арифметично-логічної помилки саме неподанням ТОВ "Троїца" податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2017 року, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) до декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року в сумі 560683,00 грн.

Також, відповідачем надано суду лист від 08.06.2017 № 10593/10/26-55-12-07, згідно якого контролюючим органом не визнано податкову звітність з податку на додану вартість за квітень 2017 року, що була подана ТОВ "Троїца" (а.с. 127).

Пунктами 48.1, 48.2 статті 48 ПК України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

За змістом пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 ПК України визначено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відповідно до пунктів 49.10 та 49.11 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання;

у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Зі змісту наведених положень вбачається, що, одержавши від платника податків податкову звітність, контролюючий орган зобов`язаний перевірити наявність у ній реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, та прийняти одне з двох рішень: або прийняти податкову звітність, або відмовити у її прийнятті, одночасно повідомивши платника податків про причини відмови.

Матеріалами справи підтверджено, що 13.05.2017 ДПІ у Печерському районі отримано податкову декларацію з податку на додану вартість ТОВ "Троїца" за квітень 2017 року (а.с. 35).

Враховуючи, що вказана декларація була направлена позивачем засобами поштового зв`язку, відповідач у строк до 19.05.2017 зобов`язаний був прийняти рішення про відмову у прийнятті податкової звітності ТОВ "Троїца". Натомість, відмова у прийнятті звітності викладена у листі від 08.06.2017 № 10593/10/26-55-12-07, тобто, з порушенням строку, встановленого пунктом 49.11 статті 49 ПК України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що лист від 08.06.2017 № 10593/10/26-55-12-07 не є належним доказом неприйняття контролюючим органом податкової звітності позивача.

Крім того, під час вирішення даної справи судом встановлено, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа № 826/1815/18 за позовом ТОВ "Троїца" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.12.2017 № про нарахування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн за неподання податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 у справі № 826/1815/18 задоволено адміністративний позов ТОВ "Троїца": визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 18.12.2017 № .

Вказаним рішенням суду встановлено, що податкова декларація ТОВ "Троїца" з податку на додану вартість за квітень 2017 року складена та підписана без порушення вимог пункту 48.3 Податкового кодексу України, а отже відмова контролюючого органу у прийнятті вказаної декларації в паперовій формі є протиправною. Таким чином, враховуючи те, що позивачем 11.05.2017 надіслано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року, яка складена та підписана належним чином, в паперовій формі, а контролюючим органом безпідставно не прийнято її, суд вважає, що вказана податкова декларація вважається прийнятою 13.05.2017, тобто, вчасно, а відтак, у відповідача відсутні підстави для застосування до ТОВ "Троїца" штрафних (фінансових) санкцій за підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на викладене, не підлягають доказуванню обставини, що податкова декларація з податку на додану вартість ТОВ "Троїца" за квітень 2017 року вважається прийнятою 13.05.2017.

Як уже було з`ясовано судом, сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Матеріалами справи підтверджено, що значення рядка 16.1 декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року відповідає значенню рядка 21 декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем під час проведення камеральної перевірки податкової звітності за травень 2017 року протиправно не враховано податкову звітність за квітень 2017 року, що стало наслідком необґрунтованого висновку про наявність арифметично-логічної помилки.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.09.2017 № не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРОЇЦА" (03170, м. Київ, вул. Перемоги, 9, офіс 6/1, ідентифікаційний код 40005910) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.09.2017 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРОЇЦА" (03170, м. Київ, вул. Перемоги, 9, офіс 6/1, ідентифікаційний код 40005910) 8410,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко