Справа № 189/756/20
Суддя: Степанова О. С.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/756/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2021 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Степанової О.С.

за участю секретаря Комеристої І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Попруженка Андрія Володимировича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 790230 від 07.07.2020 року,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора взводу №1 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Попруженка А.В., Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 790230 від 07.07.2020 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.07.2020 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGS 28.480 (номерний знак НОМЕР_1 ) з причепом марки TAD CLASSIC 40-3 (номерний знак НОМЕР_2 ). 07.07.2020 року о 03:00 год., в Дніпропетровській області, Криничанський район, автомобільна дорога М-04, ТЗ був зупинений інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Попруженко А.В. та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 790230. Відповідно до вищевказаної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керував вказаним ТЗ з напівпричепом TAD CLASSIC 40-3 НОМЕР_2 перевозив вантаж комбайн шириною 3 м 90 см маючи дозвіл № НОМЕР_3 параметри вантажу перевищують по ширині зазначені в дозволі, чим порушив п. 22.5 ПДР України та ПКМУ № 30» та накладено на нього штраф у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень. 07.07.2020 року він здійснював перевезення вантажу, відповідно до узгодженого дозволу № 2020-6 НГ від 24.06.2020 року на участь у дорожньому русі транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що діє з 24.06.2020 року по 21.07.2020 року. Під час зупинки ТЗ та винесення оскаржуваної постанови ним були надані працівнику поліції для перевірки всі необхідні документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, зокрема і дозвіл № 2020-6 НГ від 24.06.2020 року. Відповідно до вказаного дозволу він має право на перевезення вантажу параметри якого не більше: ширина - до 3,75 м., довжина - до 22 м., висота - до 4,49 м., загальною вагою - до 40,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь - до 11 т. і вантаж може виступати за задній габарит ТЗ не більше 3 м. Зокрема, він має право на проїзд по автомобільній дорозі М-04. Крім того, працівником поліції не надано жодних доказів дотримання процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу. Враховуючи вищенаведене, позивач просить задовольнити адміністративний позов.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачам в установленому порядку, останнім був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов.

Відповідач інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Попруженко А.В. направив до суду відзив на позовну заяву в обґрунтування якого посилався на вимоги ПДР України, КУпАП, КАСУ, ЗУ «Про Національну поліцію» зазначивши, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 07.07.2020 року поліцейським Управління винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., в якій зазначено про те, що позивач керував транспортним засобом MAN TGХ 28.480, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом TAD CLASSIC 40-3, в Дніпропетровській обл., на а/д М-04, перевозив вантаж комбайн шириною 3 м. 90 см. маючи дозвіл № НОМЕР_3 параметри вантажу перевищують по ширині зазначеній в дозволі, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Зазначив, що пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях порушень ПДР та відповідно складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Враховуючи вищезазначене просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову та розглянути справу за його відсутності.

Співвідповідач Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством.

Представник третьої особи направив до суду пояснення в обґрунтування яких посилався на вимоги ПДР України, КУпАП, КАСУ, ЗУ «Про Національну поліцію» зазначивши, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 07.07.2020 року відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., в якій зазначено про те, що позивач керував транспортним засобом MAN TGХ 28.480, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом TAD CLASSIC 40-3, в Дніпропетровській обл., на а/д М-04, перевозив вантаж комбайн шириною 3 м. 90 см. маючи дозвіл № НОМЕР_3 параметри вантажу перевищують по ширині зазначеній в дозволі, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Зазначив, що пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях порушень ПДР та відповідно складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Враховуючи вищезазначене просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову та розглянути справу за відсутності представника УПП в Дніпропетровській області ДПП.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії ДП18 № 790230 від 07.07.2020 року, винесеною інспектором взводу №1 роти №3 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області Попруженком А.В. позивача ОСОБА_1 за порушення п. 22.5 ПДР України (водій керував ТЗ з напівпричепом TAD НОМЕР_2 перевозив вантаж комбайн шириною 3 м 90 см маючи дозвіл № НОМЕР_3 параметри вантажу перевищують по ширині зазначені в дозволі), було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 6).

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст.246 КУпАП).

Згідно з ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту постанови серії ДП18 № 790230 від 07.07.2020 року встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП за перевезення вантажу шириною 3 м. 90 см. параметри якого перевищують по ширині зазначені в дозволі № 2020-6 НГ, чим порушено п.22.5 ПДР. Тобто позивача притягнуто до відповідальності за перевищення габаритних параметрів.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху: за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Крім того, існує Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879. Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (вісі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Так, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти. Як вбачається з вище вказаного, працівник поліції взагалі не застосовував передбачені чинним законодавством правил проведення габаритно- вагового вимірювання, що підтверджує відсутність належних та допустимих доказів порушення позивачем чинного законодавства.

Крім того, основним документом, що надає право на рух великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, є дозвіл, що видається перевізнику Національною поліцією за наявності узгодження з дорожніми, комунальними підприємствами і організаціями.

Як встановлено під час розгляду справи в суді, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGS 28.480 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 40-3 (номерний знак НОМЕР_2 ).

При цьому до матеріалів справи позивачем надано копію дозволу № 2020-6 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, строк дії якого з 24.06.2020 року по 21.07.2020 року, згідно якого, вантажному автомобілю MAN TGS 28.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом TAD CLASSIC 40-3, державний номерний знак НОМЕР_2 , дозволено перевозити вантаж - довжиною 22 м., шириною 3,75 м., висотою 4,49 м., загальною вагою 40 т., з навантаженням на найбільш навантажену вісь 11 т., вантаж виступає за задній габарит ТЗ 3,0 м. (а.с. 10).

Як зазначено позивачем, 07.07.2020 року він здійснював перевезення вантажу відповідно до вищевказаного дозволу та параметри його транспортного засобу не перевищували дозволені. Даний факт відповідачем ніяк не спростовано, в матеріалах справи відсутні докази про перевищення спірним транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, а саме ширини більшої ніж зазначена у дозволі 2020-6 НГ, оскільки така ймовірність порушення визначена працівником поліції, однак матеріали справи не містять доказів того, що такі заміри проводилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачами в порушення ст.77 КАС України не надано доказів вчинення позивачем будь-яких порушень, внаслідок яких у інспектора виникло б право притягнення водія до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, відсутні пояснення свідків, які б містили докази скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані докази технічними засобами. Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачами не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачити на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 790230 від 07.07.2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак на користь позивача ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції слід стягнути судовий збір в сумі 420,40 гривень.

Керуючись Законом України "Про дорожній рух", ст. ст. 7, 122, 245, 247, 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Попруженка Андрія Володимировича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 790230 від 07.07.2020 року- задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 790230 від 07.07.2020 року винесену інспектором взводу №1 роти №3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Попруженко Андрієм Володимировичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 від 07.07.2020 року - закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України (р/р 2745, МФО 820172, ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: О.С. Степанова