Справа № 420/5556/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5556/20
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Суворовського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень (т.1 а.с.68-89), просив:

- визнати протиправними дії Суворовського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо збирання, обробки, внесення до Єдиного державного демографічного реєстру персональних даних ОСОБА_2 , присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (далі УНЗР), щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість втраченого ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Суворовський районний відділ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість втраченого ОСОБА_2

- визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру щодо невжиття заходів зі знищення (видалення, анулювання) інформації (файлу) персональних даних на ім`я ОСОБА_2 , яка зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, статі, ідентифікаційного номеру, місця народження, місця проживання, відцифрованих відбитків пальців рук, відцифрованого обличчя, відцифрованого підпису, у тому числі знищення (видалення) УНЗР;

- зобов`язати Державну міграційну службу України як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру знищити (видалити, анулювати) інформацію (файл) персональних даних на ім`я ОСОБА_2 , яка зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифровані відбитки пальців рук, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, у тому числі знищити (видалити) УНЗР.

14 вересня 2020 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у справі та визначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року провадження у справі за вказаним позовом було зупинено до скасування обмежень в Одеському окружному адміністративному суді у розгляді справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції посилався на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» встановлено з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин, який неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України.

Наказом голови Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року № 22 ОС/Д/С з метою запобігання, виникнення і поширення коронавірусної хвороби (СОVІD-19) з 21 жовтня 2020 року на період запровадження в Україні карантинних заходів в Одеському окружному адміністративному суді встановлено додаткові обмеження, а саме:

- припинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу, крім окремої категорії адміністративних справ, особливості провадження у яких встановлені статтями 273, 275, 276 КАС України;

- судовий розгляд справ здійснюється у порядку письмового провадження або в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів учасниками судових справ;

- обмежено допуск осіб до будівлі суду.

Таким чином, на думку суду першої інстанції, введення на території України карантинних заходів з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 свідчить про те, що загроза розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, є перешкодою для нормального функціонування підприємств, установ та організацій у звичайному режимі, у тому числі, й шляхом слухання справ у судах за участі сторін.

При цьому, суд дійшов висновку про можливість застосування аналогії права, а саме: застосувати аналогію положення п.1 ч.2 ст.236 КАС України щодо зупинення провадження у разі захворювання учасника справи.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтування доводів апеляційної скарги складається з того, що зупинення провадження до завершення протиепідеміологічних заходів може привести до тривалого судового процесу та порушення розумних строків розгляду справи, встановлених нормами КАС України.

Апелянт наголошує на тому, що з моменту, коли будуть зняті карантинні обмеження, пройде значний проміжок часу, весь цей час дитина вимушена жити без документа, що посвідчує особу. Це порушує її права та свободи як громадянина України в тому числі у можливості їх реалізації (права на освіту та отримання документа про повну загальну середню освіту, подальший вступ до вищих навчальних закладів).

Апелянт також вказав на те, що розгляд справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів є неприйнятним, оскільки у нього відсутні відповідні технічні засоби для розгляду справи у вказаному режимі.

При цьому, апелянт звернув увагу на те, що інші судові органи у м. Одесі (П`ятий апеляційний адміністративний суд, Одеський апеляційний суд, місцеві суди) працюють та розглядають справи у відкритому судовому засіданні. Також апелянт звернув увагу на досвід роботи Житомирського окружного адміністративного суду, який при дії карантинних обмежень, справи розглядає, у тому числі у відкритому судовому засіданні, але обмежив лише допуск до суду осіб, які не є учасниками судового процесу.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, Державна міграційна служба України зазначає про її необґрунтованість, вважає її такою, що не спростовує висновків суду першої інстанції, а ухвалу суду такою, що прийнята з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На думку представника Державної міграційної служби України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зупинення провадження у справі, оскільки в країні діють карантинні обмеження та до їх завершення розглянути справу не є можливим, оскільки безпосередньо в Одеському окружному адміністративному суді припинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 312 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Так, дійсно, постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 року №211 (зі змінами, внесеними постановами КМУ від 25.03.2020 року №239 та від 22.04.2020 року №291), відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, установлено з 12 березня до 11 травня 2020 року на усій території України карантин, який неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та діє і на даний час.

При цьому, слід зазначити, що ані Указом Президента України від 13.03.2020 р. №87/2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ані постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», ані розпорядженням Одеського міського голови від 15.03.2020 р. №218 «Про тимчасове зупинення роботи об`єктів загального користування, розташованих у м. Одесі, - не зупинено (призупинено) функціонування органів державної влади, в тому числі судів, які повинні працювати, але з дотриманням норм, попереджуючих розповсюдження інфекції.

В свою чергу, Рада суддів України у листі №186/20 від 16.03.2020 року, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», рекомендувала судам на період з 16 березня до 03 квітня 2020 року, встановити особливий режим роботи, а саме:

- роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами та можливість розгляду справ у режимі відеоконференції;

- припинити всі заходи, не пов`язані з процесуальною діяльністю суду та забезпеченням діяльності органів судової влади (круглі столи, семінари, дні відкритих дверей тощо);

- припинити проведення особистого прийому громадян керівництвом суду;

- обмежити допуск у судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань;

- обмежити допуск у судові засідання та приміщення суду осіб з ознаками респіраторних захворювань: блідість обличчя, почервоніння очей, кашель;

- ознайомлення учасників судового процесу з матеріалами судової справи, за наявності такої технічної можливості, здійснювати в дистанційному режимі, шляхом надсилання сканкопій матеріалів судової справи на електронну адресу, зазначену у відповідній заяві, заяви про ознайомлення приймати через дистанційні засоби зв`язку;

- зменшити кількість судових засідань, що призначаються для розгляду протягом робочого дня;

- по можливості здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін, у порядку письмового провадження.

Крім того, Рада суддів рекомендує громадянам та іншим особам:

- всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку;

- подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами;

- утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабкість, кашель, задуха, утруднення дихання тощо).

Також, на своєму засіданні 17.03.2020 р. Рада суддів України рекомендувала судам продовжувати здійснювати правосуддя незважаючи на епідемію коронавірусу й карантин, однак, по можливості, здійснювати судовий розгляд справи в порядку письмового провадження без участі сторін.

Таким чином, діяльність судів у зв`язку із введенням на всій території України зупинена не була. Суди наділені правом здійснювати розгляд справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, а також в режимі відеоконференції.

У свою чергу, громадяни не позбавлені права заявляти клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із карантинними заходами.

Далі слід зазначити, що підстави для зупинення провадження у справі передбачені ст. 236 КАС України. Вказаний у зазначеній статті перелік підстав для зупинення провадження у справі є вичерпним.

КАС України не передбачено такої підстави для зупинення провадження у справі, як оголошення пандемії або наявність епідеміологічної ситуації в країні.

Щодо висновку суду першої інстанції про можливість застосування аналогії закону та аналогії права, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції зробив висновок про можливість застосування аналогії закону та визначив у якості підстави для зупинення провадження, передбачене п.1 ч.2 ст.236 КАС України захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо його особиста участь буде визнана судом обов`язковою.

Проте, зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказаною нормою встановлено право зупинення провадження у справі у разі неможливості її розгляду без особистої участі учасника справи, особиста участь якого визнана обов`язковою.

В той же час, судом першої інстанції не визнавалась обов`язковою особиста участь у розгляді даної справи позивача або іншого учасника справи, а також не вирішувалось питання можливості продовження розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Отже, на думку колегії суддів, встановлення карантину на всій території України не є підставою для застосування п. 1 ч. 2 ст. 236 КАС України та зупинення провадження у справі, оскільки вищезазначена норма стосується захворювання учасника справи, що перешкоджає його прибуттю до суду.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що враховуючи зазначену вище постанову Уряду, а також з метою убезпечити населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COV1D-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, Радою суддів України було рекомендовано на період карантину встановити особливий режим роботи судів України, серед яких визначено можливість відкладення розгляду справи у зв`язку із карантинними заходами.

Крім того, суд не позбавлений можливості здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.

З огляду на викладене, та враховуючи те, що нормами ст. 236 КАС України не передбачено такої підстави для зупинення провадження у справі, як введення карантину або наявність епідеміологічної ситуації в країні, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

В той же час, колегія суддів враховує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на передбачену Конвенцією гарантію, питання про наявність або відсутність підстав для зупинення провадження у справі має вирішуватись при безумовному дотриманні норм процесуального права, враховуючи недопустимість порушення права особи на розгляд справи впродовж розумного строку.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також не врахував предмет даного спору, який полягає, зокрема, у зобов`язанні органу державної міграційної служби оформити та видати неповнолітній ОСОБА_2 паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки.

Тобто, до скасування карантинних обмежень неповнолітня особа повинна жити без документа, що посвідчує особу. Внаслідок неотримання паспортного документа ОСОБА_2 позбавлена можливості отримати документ про повну загальну середню освіту та вступити до вищого навчального закладу.

Колегія суддів вважає, що це є суттєвим порушенням її прав та свобод, гарантованих Конституцією України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Суворовського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: І. О. Турецька

Суддя: Л. В. Стас

Суддя: Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 02.02.2021 року.