Справа № 580/1335/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1335/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника позивача Соколова А.О.,

представника позивача Бордаченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Деренківець" та Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року (повний текст рішення виготовлено 10.11.2020, суддя Руденко А.В.) у справі за адміністративним позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Деренківець" до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Деренківець" звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, в якій просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.12.2019 №, №, №, №, №, №000553306, №.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № від 26.12.2019 в частині визначення товариству з обмеженою відповідальністю "Деренківець" податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 114 038 гривень 49 копійок; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № від 26.12.2019 в частині визначення товариству з обмеженою відповідальністю "Деренківець" податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 67 714 гривень 16 копійок, в т.ч. 54 171 грн. - за основним платежем та 13 542 грн. 83 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області № від 26.12.2019 про визначення товариству з обмеженою відповідальністю "Деренківець" податкових зобов`язань за штрафними санкціями у сумі 187 680 гривень; в решті позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь товариству з обмеженою відповідальністю "Деренківець" судові витрати зі сплати судового збору у сумі 5859 гривень 89 копійок та судових витрат на правничу допомогу у сумі 8000 гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 в частині задоволених позовних вимог, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.12.2019.

При проведенні перевірки було встановлено, що в порушення п. 201.ст. 201 ПК України позивач не склав та не зареєстрував у ЄРПН податкові накладні:

а) податкову накладну від 30.12.2017 на суму 199054,18 грн., в т.ч. ПДВ 33175,70 грн. згідно акту виконаних робіт (надання послуг сільськогосподарської техніки);

б) податкову накладну від 25.12.2016 на суму 644906,40 грн. в т.ч. ПДВ 107484,40 грн. відповідно до акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.12.2016, укладеного СТОВ «Деренківець» з ФГ «Батіяр», який відображений у бухгалтерському обліку 25.12.2016 по К-ту бухгалтерського рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» перед ФГ «Батіяр» у сумі 644906,40 грн., по Д-ту бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» у сумі 644906,4 грн.;

в) податкові накладні від 04.01.2017 на загальну суму 3839,05 грн., в т.ч. ПДВ 639,84 грн., від 31.07.2017 на загальну суму 39553,95 грн., в т.ч. ПДВ 6592,33 грн. за реалізацію сільськогосподарської продукції кінцевому споживачу (не платникам податку на додану вартість): у січні 2017 - відповідно видаткової накладної від 04.01.2017 №1 кукурудзу на загальну суму 3869,05 грн. в т.ч. ПДВ 639,84 грн., у липні 2017 відповідно видаткової накладної від 31.07.2017 №122 пшеницю на загальну суму 948 грн. в т.ч. ПДВ 158 грн. та від 31.07.2017 №86 кукурудзу на загальну суму 38605,95 грн. в т.ч. ПДВ 6434,33 грн.

Відповідно до наданих до перевірки документів в грудні 2017 позивач реалізував кінцевому споживачу пшеницю та кукурудзу на загальну суму 524500, 99 грн., в т.ч. ПДВ 87416,83 грн., проте податкова накладна не складена та в ЄРПН не зареєстрована.

При цьому, реєстрація зведеної податкової накладної допускається виключно щодо господарських операцій, постачання за якими здійснено протягом місяця. СТОВ «Деренківець» здійснювало господарські операції з постачання сільськогосподарської продукції у січні, липні та грудні. Реєстрацію зведеної податкової накладної за рік не передбачено законодавством, а відповідні постачання продукції не можуть вважатися такими, що мають ритмічний характер. Отже, в грудні 2017 року СТОВ «Деренківець» складено та зареєстровано податкову накладну від 31.12.2017 №4 на загальну суму 566945, 1 грн. в т.ч. ПДВ 94490, 85 грн., яка не підтверджена ні первинними документами ні платіжними дорученнями за грудень 2017 року, які 6 свідчили про виникнення податкових зобов`язань.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.12.2019 у відповідних частинах.

Щодо завищення податкового кредиту з ПДВ за листопад 2016 року по взаєморозрахунках з ПП «Агрохіммеліорація» на суму 10416,67 грн., то в ході перевірки позивач договір щодо взаємовідносин не надав, видаткові накладні не містять відомостей щодо місця їх складення. В наданих товарно-транспортних накладних зазначено пункт навантаження товару с. Вознесенка Золотоніського району, проте заяви про відкриття об`єкту чи підрозділу, через які проводиться діяльність або які підлягають оподаткуванню платника за формою 20-ОПП не подано. ТОВ «Агрохіммеліорація» зареєстровано у січні 2016 як суб`єкт господарювання, у березні 2016 - як платник ПДВ. За період з березня 2016 по грудень 2016 підприємством оформлено одну господарську операцію з позивачем. В ЄРПН зареєстровано податкову накладну по першій події за попередньою оплатою у сумі 62500 грн. в т.ч. ПДВ 10416,67 грн. Відповідно до баз даних ДПС України відсутні дані про основні фонди та їх оренду або придбання в ланцюгу постачання дефекату (вапняку), що свідчить про безтоварність господарської операції та лише її документальне оформлення. В системі автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту на рівні ДПС в АС «Податковий блок» обліковується розбіжність між сумою податкового кредиту позивача та сумою податкових зобов`язань ПП «Агрохіммеліорація» в сумі 10416,67 грн.

Податкове зобов`язання з ПДВ за грудень 2017 року занижено на суму 33175,70 грн. у зв`язку з тим, що позивач у грудні 2017 року надав послуги сільськогосподарської техніки ФГ «Батіяр» відповідно до акту виконаних робіт від 30.12.2017 б/н на суму 199054,18 грн. в т.ч. ПДВ 33175,70 грн., проте податкову накладну не склав та у ЄРПН не зареєстрував, податкове зобов`язання у сумі 33175,70 грн. по складу податкових зобов`язань за грудень 2017 року не включив і цю обставину не заперечує.

Податкове зобов`язання за грудень 2016 року занижено на суму ПДВ 10488,96 грн. по взаєморозрахунках з ФГ «Батіяр», а саме: у грудні 2016 року позивач надав ФГ «Батіяр» послуги сільськогосподарської техніки відповідно до акту виконаних робіт від 31.12.2016 б,н на суму 581972,66 грн. та відобразив вказану операцію у бухгалтерському обліку по Д-ту рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», в ЄРПН зареєстровано податкову накладну від 31.12.2016 №10/2 на суму 581972,66 грн. в т.ч. ПДВ 96995,44 грн.

Фермерським господарством «Батіяр» реалізовано позивачу у грудні 2016 року кукурудзу відповідно до видаткової накладної від 30.12.2016 №1 на загальну суму 581972,66 грн. В ЄРПН зареєстровано податкову накладну від 30.12.2016 №10/2 на загальну суму 581972,66 грн. в т.ч. ПДВ 96995,44 грн.

Позивач в бухгалтерському обліку придбання кукурудзи відобразив по К-ту рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 581972,66 грн. Станом на 01.10.2016 за даними бухгалтерського обліку позивача по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» обліковувалась кредиторська заборгованість у сумі 62933,74 грн.

У грудні 2016 позивач та ФГ «Батіяр» підписали акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.12.2016, відповідно до якого позивач має перед ФГ «Батіяр» непогашене грошове зобов`язання у сумі 644906,4 грн., в т.ч. ПДВ 107484,40 грн., а ФГ «Батіяр» має перед позивачем непогашене грошове зобов`язання у сумі 581972,66 грн, в т.ч. ПДВ 96995,44 грн. Зобов`язання припинено частково. Заборгованість позивача перед ФГ «Батіяр» становить 62933,74 грн., в т.ч. ПДВ 10488,96 грн. Вказаний акт зарахування проведений у бухгалтерському обліку позивача 25.12.2016.

Отже першою подією відповідно до п.п. 187.1 ст. 187 ПК України було отримання позивачем попередньої оплати за надані послуги у сумі 644906,4 грн., в т.ч. ПДВ 107484,40 грн., в ЄРПН податкова накладна від 25.12.2016 на суму ПДВ 107484,40 не зареєстрована.

Внаслідок вказаного порушення п. 187.1 ст. 187 ПК України позивач занизив податкове зобов`язання за грудень 2016 року, не включивши ПДВ у сумі 107484,40 грн. за господарською операцією з попередньої оплати згідно акту зарахування зустрічних вимог від 25.12.2006 року, та завищив податкове зобов`язання з ПДВ за грудень 2016 року, включивши ПДВ у сумі 96995,44 грн. за податковою накладною ФГ «Батіяр» №10/2 від 30.12.2016. Таким чином податкові зобов`язання за грудень 2016 року занижені на 10488,96 грн.

Щодо завищення від`ємного значення з ПДВ за березень 2018 на 90 грн., то впорушення п. 5 розділу V1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 позивач не відобразив у рядку 16.2 декларації за березень 2018 виправлення помилки у сумі 90 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.12.2019, то за даними перевірки позивач повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою 20-ОПП не подав (всього 368 повідомлень), які в контексті ст. 117 ПК України є окремими порушеннями, чим порушив п. 63.3 ст. 63 ПК України. Згідно п. 115.1 ст.115 ПК України, у разі вчинений платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено па контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо.

Також, апелянт наголошує, що сума витрат па професійну правничу допомогу адвоката в суді, яка підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, є необґрунтованою та неспівмірною заявленій сумі втрат на професійну правову допомогу відповідача з реальним обсягом такої допомоги.

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі позивач зазначає наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 №.

Висновок суду про те, що будівлі позивача не відносяться до будівель, які використовуються у с/г діяльності позивача, який є с/г товаровиробником, - суперечить Державному класифікатору будівель та споруд та пп. «ж» п. 266.2.2 ст. 266 ПК України.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 №.

Відповідно до положень пп. 266.7.5 п.266.7 ст. 266 ПК України обов`язок подавати декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, має лише той платник податків, який повинен його сплачувати.

Таким чином, оскільки висновки місцевого суду про обов`язок позивача сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за дві будівлі у с. Поділля помилкові, про що йшлось вище, то у позивача був відсутній обов`язок подавати податкову декларацію щодо цього податку у 2018 та 2019 роках.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 №.

Так, до позивача застосовано штраф у сумі 117654,56 грн. згідно із ст. 120-1 ПК України за відсутність складення та реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 Податкового кодексу України, податкових накладних на суму ПДВ 235309,10 грн. за господарськими операціями із ФГ «Батіяр» від 30.12.2017 на суму 199054,18 грн., в т.ч. ПДВ 33175,70 грн., та від 25.12.2016 на суму 644906,40 грн, в т.ч. ПДВ 107484,40 коп., а також за господарськими операціями з кінцевими споживачами - не платниками ПДВ щодо реалізації їм сільськогосподарської продукції у грудні 2017 року на суму 524500,99 грн., в т.ч. ПДВ 87416,83 грн., 04.01.2017 на загальну суму 3839,05 грн., в т.ч. ПДВ 639,84 грн., та 31.07.2017 на загальну суму 39553,95 грн., в т.ч. ПДВ 6592,33 грн.

Крім цього, внаслідок невідображення у податковому обліку господарської операції з ФГ «Батіяр» на суму 199054,18 грн., в т.ч. ПДВ 33175,70 грн. податкові зобов`язання занижені на суму 33176 грн., проте вказана господарська операція не відбувалась і акт виконаних робіт від 30.12.2017 не складався.

Також внаслідок невідображення у податковому обліку господарської операції з отримання попередньої оплати від 25.12.2016 на суму 644906,40 грн., в т.ч. ПДВ 107484,40 грн. занижено податкове зобов`язання за грудень 2016 року на суму ПДВ 107484,40 грн. Враховуючи завищення податкового зобов`язання на суму ПДВ 96995,44 грн. за господарською операцією, яка відбулась 30.12.2016, податкове зобов`язання з ПДВ за грудень 2016 занижено на суму 10488,96 грн.

Проте висновок відповідача щодо господарської операції з отримання попередньої оплати за надані послуги згідно з актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.12.2016 на суму 644906,40 грн. в т.ч. ПДВ 107484,40 грн є хибним, оскільки така господарська операція не відбувалась.

Щодо взаємовідносин з кінцевими позивачами (не платниками ПДВ) з реалізації їм сільськогосподарської продукції у грудні 2017 а також реалізації їм сільськогосподарської продукції 04.01.2017 та 31.07.2017, то за висновком відповідача позивач не склав та не зареєстрував у єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 04.01.2017, від 31.07.2017 та за грудень 2017. Проте позивач на підставі ст. 187 ПК України, п. 19 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіну 31.12.2015 №1307 склав та зареєстрував у єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну №4 від 31.12.2017, відобразивши у ній окремим рядком інформацію про господарські операції 04.01.2017, 31.07.2017 та грудень 2017. При цьому згідно із судовою практикою податкові накладні є належними та підтверджують право покупця на податковий кредит і в тому разі, якщо вони заповнені з окремими недоліками в результаті описок чи механічних помилок, проте дають змогу ідентифікувати продавця та фактичні господарські операції.

Крім цього, згідно п. 1201 ПК України штраф у сумі 50% за несвоєчасне складання та реєстрацію податкових накладних за господарськими операціями 04.01.2017 та 31.07.2017 застосовується у разі порушення граничного строку для реєстрації податкової накладної, передбаченого ст. 201 ПК України, на 366 і більше календарних днів, в той час, як зведена податкова накладна №4 була зареєстрована 31.12.2017, тобто у менший строк.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням № від 26.12.2019 встановлено порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України та збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 119203,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 29800,75 грн, всього 149003,75 грн. Відповідно до акту перевірки сума збільшеного податкового зобов`язання складається з: 33175,70 грн. - заниження ПДВ за грудень 2017 внаслідок нереєстрації податкової накладної з ПДВ по взаємоврозрахунках з ФГ «Батіяр»; 10488,96 грн - заниження податкового зобов`язання з ПДВ за грудень 2016 по взаєморозрахунках з ФГ «Батіяр»; 58368,14 грн - завищено податковий кредит з ПДВ у відносинах зДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник»-14»; 6666,68 грн - завищено податковий кредит з ПДВ у відносинах з ТОВ «БУ СМУ-56»; 10416,67 грн - завищено податковий кредит з ПДВ за листопад 2016 року по взаєморозрахунках з ПП «Агрохіммеліорація»; 90 грн. - завищено від`ємне значення ПДВ за березень 2018 внаслідок не перенесення уточнених показників у раніше поданих податкових деклараціях.

В частині не скасованій судом першої інстанції, позивач зазначає наступне.

Щодо господарських операцій із ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» з ремонту ремонтної майстерні та виробничого приміщення (пожежної частини) у с. Поділля Баришівського району Київської області то відповідач вважає, що в укладених договорах не визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації та форма акта приймання-передачі виконаних робіт не відповідає вимогам до первинного документа, передбаченим ст. 9 Закону №996-Х1, бо не містить обсяг та зміст ремонтних робіт; ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» не могло власними силами виконати ремонтні роботи з огляду на невелику чисельність працівників. Проте проектно-кошторисна документація замовляється у разі нового будівництва, а позивач замовляв ремонтні роботи.

Щодо відсутності обсягу та змісту ремонтних робіт у акті приймання-передачі виконаних робіт, то акти містять всі реквізити, обов`язкові для первинного документа бухгалтерського обліку, і узгоджуються зі змістом договорів.

Також позивач сформував податковий кредит за податковими накладними ДП «Сітібуд» ПрАТ Будівельник-14», які зареєстровані в єдиному реєстрі податкових накладних, тобто є перевіреними контролюючим органом на факт відповідності нормам діючого законодавства.

Щодо недостатності трудових ресурсів у ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14», то залучення працівників можливе в тому числі за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсінгу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в оренді чи лізингу. Відповідач не відобразив у акті перевірки необхідний кількісний та якісний склад ресурсів (трудових, матеріальних), необхідний для виконання ремонтних робіт. Юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, які знаходяться поза межами його контролю.

Щодо господарської операції з ТОВ «БК СМУ-56» із суборенди приміщення за листопад 2017 - вересень 2018, то вона фактично не здійснювалась, оскільки у останнього не підтверджено наявність основних засобів та трудових ресурсів, оскільки ТОВ «БК СМУ-56» подало податкову звітність лише по січень 2018 та чисельність працівників у 4 кварталі складала 2 особи.

Заперечуючи висновок про нереальність господарської операції із суборенди приміщення, позивач посилається на договір суборенди нежитлового приміщення №001 від 26.10.2017, за умовами якого позивач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, пров. Червонозаводський, 2/13 строком на 13 місяців, акти прийому-передачі від 01.11.2017 та від 31.10.2018, рахунки на оплату суборенди, платіжні доручення та банківські виписки про оплату суборенди, що підтверджують реальність господарської операції, та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні.

Щодо застосування штрафу за завищення податкового кредиту ПДВ за листопад 2016, то сплив строк притягнення позивача до відповідальності 1095 днів від останнього дня граничного строку подачі податкової декларації з ПДВ за листопад 2016 року, яким є 20.12.2016.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням № від 26.12.2019 встановлено порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України та зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 600 грн. внаслідок включення до податкового кредиту за вересень 2019 року ПДВ у сумі 600 грн. за податковою накладною від 15.09.2019 №100, виписаною ФОП ОСОБА_1 , яка була зареєстрована в ЄРПН 07.10.2019.

Позивач не погоджується з вказаним порушенням та зазначає, що відповідно до п. 201.10 ПК України податкова накладна, складена з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, реєструється в ЄРПН до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вона складена, тобто до 30.09.2019. Отже, позивач обґрунтовано включив ПДВ у сумі 600 грн. за податковою накладною від 15.09.2019 №100 до податкового кредиту за вересень 2019 року і не може нести відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної контрагентом.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції дійшов суперечливих висновків у рішенні по суті спору, оскільки встановив право позивача на податковий кредит з ПДВ в сумі 600 гри. згідно із зареєстрованою податковою накладною від 15.09.2019 №100, але помилково залишив в силі ППР про збільшення позивачу податкових зобов`язань з ПДВ на 600 грн., не визнаючи права позивача на податковий кредит за цією ж податковою накладною.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням №000553306 від 26.12.2019 встановлено порушення п. 51.1 ст. 51, п.п. 176.2 «б» ст. 176 ПК України та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн за платежем з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з допущенням помилки при заповненні графи 2 «Податковий номер або серія та номер паспорта» податкового розрахунку №1-ДФ за 4 квартал 2016, 2 і 3 квартал 2017, 4 квартал 2018, 1 квартал 2019.

Заперечуючи проти вказаного порушення, позивач зазначає, що вказані податкові розрахунки №1-ДФ були прийняті без помилок і не призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, що є необхідною умовою для застосування штрафу відповідно до вимог п. 119.2 ст. 119 ПК України. Крім того, відповідач не вказав ті РНОКПП, які є правильними. Отже відповідач не довів вказане порушення.

01.02.2021 від товариства з обмеженою відповідальністю "Деренківець" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач спростовує доводи Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, викладені в апеляційній скарзі.

Також, 02.02.2021 від Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Деренківець", у якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу СТОВ «Деренківець» без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2020, в частині відмовлених позовних вимог, без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думки представників позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на такі, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 26.09.2019 №296 та направлень на перевірку, виданих Головним управлінням ДПС у Черкаській області від 30.09.2019 №203/23-00-33-0611, від 11.10.2019 №241/23-00-05-0108 та №242/23-00-05-0108 проведена документальна планова виїзна перевірка сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2019.

За результатами перевірки відповідачем складений акт про результати документальної планової виїзної перевірки СТОВ «Деренківець» (код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2019 з урахуванням п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу від 25.11.2019 №93/23-00-05-0105/32898214, яким встановлено ряд порушень податкового законодавства.

Так, згідно з п.п. 3.1.2.1.1 п. 3.1.2.1 «Податок на додану вартість по загальній декларації» акту перевірки встановлено, що перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.10.2016 по 30.09.2019 встановлено їх заниження на загальну суму 33176 грн, в т.ч. за січень 2017 р. на суму 640 грн, липень 2017 на суму 6592 грн, грудень 2017 на суму 25944 грн. за нижченаведеними господарськими операціями.

Позивач реалізував сільськогосподарську продукцію кінцевому споживачу (не платнику податку на додану вартість):

- в січні 2017 року - відповідно до відповідно видаткової накладної від 04.01.2017 №1 кукурудзу на загальну суму 3869,05 грн. в т.ч. ПДВ 639,84 грн,

- у липні 2017 - відповідно видаткової накладної від 31.07.2017 №122 пшеницю на загальну суму 948 грн в т.ч. ПДВ 158 грн та від 31.07.2017 №86 кукурудзу на загальну суму 38605,95 грн в т.ч. ПДВ 6434,33 гн.

Податкові накладні за вказаними господарськими операціями не складені і в ЄРПН не зареєстровані, податок на додану вартість в сумі 639,84 грн та 6592,33 грн до складу податкових зобов`язань за січень 2017 та липень 2017 не включений.

Проте, податок на додану вартість в сумі 7232,17 грн включений до складу податкових зобов`язань за грудень 2017 року.

Відповідно до наданих до перевірки документів (видаткові накладні, касова книга, прибуткові касові ордери, оборотно-сальдові відомості по бухгалтерському рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями») у грудні 2017 позивач реалізував кінцевому споживачу пшеницю та кукурудзу на загальну суму 524500,99 грн, в т.ч. ПДВ 87416,83 грн, проте податкова накладна не складена та в ЄРПН не зареєстрована.

Натомість у грудні 2017 року позивач склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну від 31.12.2017 №4 на загальну суму 566945, 1 грн в т.ч. ПДВ 94490,85 грн.

В грудні 2017 року позивач надав фермерському господарству «Батіяр» послуги сільськогосподарської техніки відповідно до акту виконаних робіт від 30.12.2017 №б/н на суму 199054,18 грн, в т.ч. ПДВ 33175,70 грн, проте податкова накладна на вказану суму не складена та в ЄРПН не зареєстрована, податок на додану вартість у сумі 33175,70 грн до складу податкових зобовязань не включено, чим порушено п. 185.1 ст. 185, п. 187,1 ст. 187, п. 188,1 ст. 188 ПК України.

Згідно з п.п. 3.1.2.2.1 п. 3.1.2.2 «Податок на додану вартість по спеціальній декларації» акта перевірки за період з 01.10.2016 по 31.12.2016 встановлено заниження податкових зобов`язань на суму 10489 грн., а саме: у грудні 2016 року позивач надав ФГ «Батіяр» послуги сільськогосподарської техніки відповідно до акту виконаних робіт від 31.12.2016 б/н на суму 581972,66 грн., виписав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну від 31.12.2016 №10/2 на суму 581972,66 грн, в т.ч. ПДВ 96995,44 грн.

В свою чергу, ФГ «Батіяр» реалізував позивачу кукурудзу відповідно до видаткової накладної від 30.12.2016 №1 на загальну суму 581972,66 грн, в ЄРПН зареєстровано податкову накладну від 30.12.2016 №10/2 на загальну суму 581972,66 грн, в т.ч. ПДВ 96995,44 грн. 25.12.2016 позивачем та ФГ «Батіяр» підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого СТОВ «Деренківець» (Сторона 1) має перед ФГ «Батіяр» (Сторона 2) непогашене грошове зобов`язання у сумі 644906,4 грн, в т.ч. ПДВ 107484,40 грн. Сторона 2 має перед Стороною 1 непогашене грошове зобов`язання у сумі 581972,66 грн, в т.ч. ПДВ 96995,44 грн. Зобов`язання Сторони 1 припинені частково, Заборгованість сторони 1 перед Стороною 2 становить 62933,74 грн, в т.ч. ПДВ 10488,96 грн; зобов`язання Сторони 2 припинено у повному обсязі.

Вказаний акт зарахування зустрічних однорідних вимог проведено у бухгалтерському обліку позивача 25.12.2016, отже відповідно до п.п. 187.1 ст. 187 ПК України першою подією було отримання позивачем попередньої оплати за надані послуги у сумі 644906,4, в т.ч. ПДВ 107484,40 грн, проте в ЄРПН податкова накладна на вказану суму не зареєстрована.

В результаті викладеного на порушення п. 187.1 ст. 187 ПК України позивачем занижено податкове зобов`язання з ПДВ за грудень 2016 по терміну 25.12.2016 на суму ПДВ 107484,40 грн та завищено податкове зобов`язання за грудень 2016 по терміну 30.12.2016 на суму ПДВ 96995,44 грн. Зазначене вплинуло на заниження податкового зобов`язання за грудень 2016 на 10488,96 грн.

У п. 3.1.2.1.1 акту перевірки зазначено, що відповідно до акту виконаних робіт від 30.12.2017 №б/н на суму 199054,18 грн, в т.ч. ПДВ 33175,70 грн податкова накладна на вказану суму не складена та в ЄРПН не зареєстрована, податок на додану вартість у сумі 33175,70 грн до складу податкових зобовязань не включено, чим порушено п. 185.1 ст. 185, п. 187,1 ст. 187, п. 188,1 ст. 188 ПК України.

Згідно з п. п.п. 3.1.2.2.1 акт зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та ФГ «Батіяр» відповідно до п.п. 187.1 ст. 187 ПК України свідчить про отримання позивачем попередньої оплати за надані послуги у сумі 644906,4, в т.ч. ПДВ 107484,40 грн. В результаті порушення п. 187.1 ст. 187 ПК України позивачем занижено податкове зобов`язання з ПДВ за грудень 2016 по терміну 25.12.2016 на суму ПДВ 107484,40 грн та завищено податкове зобов`язання за грудень 2016 по терміну 30.12.2016 на суму ПДВ 96995,44 грн. Зазначене вплинуло на заниження податкового зобов`язання за грудень 2016 на 10488,96 грн.

Згідно з п.п. 3.1.2.1.2 акта перевірки встановлено завищення позивачем податкового кредиту за період з 01.10.2016 по 30.09.2019 за загальною декларацією на загальну суму 87924 грн, в т.ч. за червень 2017 на суму 34167 грн, липень 2017 на суму 16667 грн, серпень 2017 на суму 4771 грн, листопад 2017 на суму 6096 грн, грудень 2017 на суму 22289 грн, січень 2018 на суму 1667 грн, лютий 2018 на суму 1667 грн, вересень 2109 на суму 600 грн.

Так, за господарськими операціями з придбання ремонтних послуг у ТОВ ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» позивач в порушення п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України завищив податковий кредит на суму 78989,81 грн в т.ч. за червень 2017 на суму 34167 грн, липень 2017 на суму 16667 грн, серпень 2017 на суму 4771 грн, листопад 2017 на суму 2763,33 грн, грудень 2017 на суму 20621,67 грн.

За висновком відповідача господарська операція фактично не відбувалась, що підтверджується наступним: акти виконаних робіт, надані ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14», не відповідають вимогам до первинного документа, визначеним у ст. 9 Закону №996, оскільки не містять відомостей про обсяг та зміст ремонтних робіт; ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» не могло власними силами виконати ремонтні роботи, оскільки згідно податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 2017 рік чисельність працівників складала 1 особа у 2 кварталі 2017 року, 3 особи у 3 кварталі 2017 року, 8 осіб у 4 кварталі 2017 року (5 осіб прийняті у жовтні 2017 року та 2 особи звільнені 10.11.2017); податкова накладна №1 від 01.11.2017 на суму 16580,0 грн в т.ч. ПДВ 2763,33 грн. виписана з порушенням вимог п. 187.1 ст. 187 ПК України, оскільки першою подією є перерахування коштів 28.09.2017, а акт виконаних робіт складено 03.11.2017.

Також за господарськими операціями із суборенди приміщення у ТОВ «БК СМУ-56» за листопад 2017 - вересень 2018 в порушення п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України завищено податковий кредит на суму 8333,33 грн, в т.ч. за листопад 2017 року - на суму 3333,33 грн, за грудень 2017 року - на 1666,67 грн, за січень 2018 року - на суму 1666,67 грн, за грудень 2018 - на суму 1666,67 грн.

За висновком відповідача вказана господарська операція фактично не відбувалась, що підтверджується наступним: договір суборенди приміщення, акти наданих послуг та податкові накладні до перевірки не надано; при дослідженні ланцюгу постачання встановлено, що на адресу ТОВ «БУ СМУ-56» виписані податкові накладні від ПП «Алтея», якою сформовано податковий кредит за рахунок пального і товарів, встановити наявність у ПП «Алтея» власних основних засобів немає можливості, оскільки підприємство фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва не подавало; податкові накладні №16 від 29.12.2017 та №1 від 11.01.2018 складені з порушенням п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, а саме: перерахування коштів здійснено 28.12.2017 та 15.01.2018; у системі автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС встановлено розбіжності між сумою податкового кредиту позивача та податкового зобов`язання ТОВ «СМУ-56» у сумі 1666,67 грн.

На порушення п. 5 розділу 1V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 позивач не врахував у рядку 16.2 декларації з ПДВ за березень 2018 виправлення помилки у сумі 90 грн згідно з уточнюючим розрахунком від 19.03.2018 (реєстраційний номер ), за результатами якого зменшено коригування податкового кредиту за січень 2018 і . як наслідок, зменшено від`ємне значення на 90 грн.

Згідно з п. 3.1.2.2.2 акта перевірки встановлено порушення п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, а саме: завищення податкового кредиту за листопад 2016 на 10417 грн за спеціальною декларацією внаслідок віднесення до податкового кредиту ПДВ за господарською операцією з придбання дефекату (вапняку) у ТОВ «Агрохіммеліорація» у кількості 560т на суму 116666,62 грн, ПДВ 23333,38 грн. За висновком відповідача вказана господарська операція фактично не відбувалась, а лише документально оформлена. Вказаний висновок зроблено на підставі аналізу податкової звітності ТОВ «Агрохіммеліорація», згідно з якою встановлено відсутність у ТОВ «Агрохіммеліорація» основних фондів та трудових ресурсів; відсутність заяви ТОВ «Агрохіммеліорація» про відкриття об`єкта чи підрозділу, через який проводиться діяльність, у місці навантаження дефекату (вапняку) с. Вознесенка, Золотоніського району; непідтвердження постачання дефекату (вапняку) по ланцюгу постачання від ТОВ «Сакстрой», яке сформувало податковий кредит за рахунок придбання м`яса курей, до ТОВ «Агрохіммеліорація»; невідображення ТОВ «Агрохіммеліорація» у складі податкових зобов`язань з ПДВ суми 10416,67 грн, які позивач відобразив у складі податкового кредиту за грудень 2016 року.

Згідно з п. 3.1.2.1.2 акта перевірки на порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України позивач завищив суму податкового кредиту на 600 грн за вересень 2019 року, за податковою накладною від 15.09.2019 №100 на загальну суму 3600 грн, в т.ч. ПДВ 600 грн, виписану ФОП ОСОБА_1 , яка зареєстрована 07.10.2019, тобто з порушенням термінів, визначених п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Згідно з п. 3.1.6 акта перевірки позивач на порушення п.п. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України за період з 01.10.2016 по 31.09.2019 не нарахував податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: на адміністративну будівлю (контору) загальною площею 205,3 кв м за адресою: Київська обл,, Баришівський район, с. Поділля, вул. Покровська, буд. 81-а, та громадський будинок, адміністративна будівля (контора з підвалом) загальною площею 1169,3 кв м за адресою: Київська обл,, Баришівський район, с. Поділля, вул. Покровська, буд. 56, яке не призначено для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, внаслідок чого занизив податок на нерухоме майно на загальну суму 32172,6 грн. в т.ч. за 3 кв. 2018 на суму 4264,72 грн., за 4 кв. 2018 на суму 6397,08 грн, за 1 кв. 2019 на суму 7170,27 грн, за 2 кв. 2019 на суму 7170,27 грн, за 3 кв. 2019 на суму 7170,26 грн.

Також позивач в порушення п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України у період з 01.10.2016 по 31.09.2019 не подав податкові декларації з податку на нерухоме майно по терміну подання 27.09.2018 та 20.02.2019.

Згідно з п. 3.1.7.2.1 акта перевірки встановлено, що позивач порушив п. 51.1 ст. 51 та п. 176.2 «б» ст. 176 ПК України в частині повноти та достовірності відображення інформації в Податковому розрахунку за формою 1-ДФ, а саме: допущено помилки при заповненні графи 2 «Податковий номер або серія та номер паспорта», в якій згідно вимог порядку заповнення відображається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта фізичної особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті), про яку надається інформація в податковому розрахунку.

Згідно з п. 3.3.6 акта перевірки позивач у період з 01.10.2016 по 30.09.2019 в реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстрував договори оренди земельних ділянок, договори купівлі-продажу земельних ділянок та інші об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (додаток №9 до акта перевірки), проте в порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України, абз. 1 п. 8.4 розділу V111 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.12.2011 за №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300 не подав 368 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність, за формою 20-ОПП.

За висновком перевірки встановлено порушення СТОВ «Деренківець:

1. вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, 198.3, 198.6 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, в результаті чого занижено податок на додану вартість за липень 2018 року на суму 141492 грн.

2. вимог п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 декларації) по загальній декларації за вересень 2019 року на суму 600 грн.

3. вимог п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України , в результаті чого не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з податком на додану вартість в сумі 235309,10 грн.

4. вимог п. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на нерухоме майно. відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 32172,60 грн, в т.ч. за 3 квартал 2018 на суму 4264,72 грн, за 4 квартал 2018 року на суму 6397,08 грн, за 1 квартал 2019 року на суму 7170,27 грн, за 2 квартал 2019 року на суму 7170,27 грн, за 3 квартал 2019 року на 7170,26 грн.

5. вимог п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, в результаті чого не подано податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 та 2019 роки.

6. вимог п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 «ж» ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого подано податкові розрахунки за формою №1-ДФ з помилками та не повною інформацією за 4 квартал 2016 року, 2 квартал 2017 року, 3 квартал 2017 року, 4 квартал 2018 року та 1 квартал 2019 року.

7. вимог п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, абз. 1 п. 8.4 розд. V111 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 за №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, в результаті чого не подано 368 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП.

Згідно з п. 3 рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про розгляд заперечень №10063/23-00-05-0114 від 23.12.2019 враховано частково заперечення позивача щодо завищення податкового кредиту на загальну суму 78989,91 грн по взаємовідносинах з ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» та встановлено, що податковий кредит завищено на 58368 грн. в т.ч. за червень 2017 на суму 34167 грн, липень 2017 на суму 16667 грн, серпень 2017 на суму 4771 грн, листопад 2017 року на суму 2763 грн.

Згідно з п. 4 рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про розгляд заперечень №10063/23-00-05-0114 від 23.12.2019 враховано частково заперечення позивача щодо завищення податкового кредиту на загальну суму 8333,35 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Будівельн управління СМУ-56», та встановлено, що завищено податковий кредит на 6666,67 грн, в т.ч. за листопад 2017 на суму 3333,33 грн, за грудень 2017 - на 1666,67 грн, за лютий 2018 - на 1666,67 грн.

Згідно з п. 6 рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про розгляд заперечень №10063/23-00-05-0114 від 23.12.2019 на підставі викладеного пункт 1 розділу 4 «Висновок акта перевірки» викладено у новій редакції та встановлено, що податок на додану вартість за липень 2018 року занижено на суму 119203 грн.

За результатами перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 26.12.2019 № про застосування штрафу у сумі 117654,56 грн. за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПК України, податкових накладних;

- від 26.12.2019 № про збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 119203 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 29800,75 грн., всього 149003,75 грн;

- від 26.12.2019 № про зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 600 грн;

- від 26.12.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно на суму 32172,6 грн та застосування штрафу у сумі 8043,16 грн, всього 40215,76 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 26.12.2019 № про застосування штрафу у сумі 340 грн;

- від 26.12.2019 №000553306 про застосування штрафу у сумі 510 грн;

- від 26.12.2019 № про застосування штрафу у сумі 187680 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 №, колегія суддів зазначає наступне.

Господарські операції, за якими позивач не склав податкові накладні та не зареєстрував їх у ЄРПН, зазначені у розрахунку штрафних санкцій (додаток до податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 №).

Згідно п. 185.1 «а» ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

На підставі п. 188.1 ст. 188 ПК України 188.1 база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив постачання товарів покупцям, які не є платниками податку на додану вартість, у січні 2017 року - відповідно до видаткової накладної від 04.01.2017 №1 на кукурудзу на загальну суму 3869,05 грн. в т.ч. ПДВ 639,84 грн., та у липні 2017 - відповідно до видаткової накладної від 31.07.2017 №122 на пшеницю на загальну суму 948 грн. в т.ч. ПДВ 158 грн. та від 31.07.2017 №86 на кукурудзу на загальну суму 38605,95 грн. в т.ч. ПДВ 6434,33 грн., проте податкові накладні не виписав. Отже позивач порушив вимоги п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 19 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року N 1307 (далі - Порядок №1307), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 січня 2016 р. за N 137/28267, у разі здійснення постачання товарів/послуг (крім здійснення операцій, визначених пунктом 44 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України), постачання яких має безперервний або ритмічний характер, постачальником (продавцем) може бути складена зведена податкова накладна: покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.

Отже, зведена податкова накладна складається на господарські операції, здійснені протягом одного місяця.

Так, позивач у грудні 2017 року склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну від 31.12.2017 №4 на загальну суму 566945,1 грн. в т.ч. ПДВ 94490,85 грн., до якої включив господарські операції з реалізації кінцевому споживачу не платнику ПДВ пшениці та кукурудзи у грудні 2017 року на загальну суму 524500,99 грн., в т.ч. ПДВ 87416,83 грн, та господарські операції з реалізації кінцевому споживачу, який не є платником ПДВ, у січні 2017 року - за видатковою накладною від 04.01.2017 №1 кукурудзи на загальну суму 3869,05 грн. в т.ч. ПДВ 639,84 грн, та у липні 2017 - за видатковою накладною від 31.07.2017 №122 пшениці на загальну суму 948 грн в т.ч. ПДВ 158 грн і від 31.07.2017 №86 - кукурудзи на загальну суму 38605,95 грн в т.ч. ПДВ 6434,33 гн., на які податкові накладні не були виписані.

Отже, колегія суддів з огляду на наведене, приходить висновку, що позивач склав та зареєстрував у ЄРПН зведену податкову накладну №4 від 31.12.2017, до якої всупереч п. 19 Порядку №1307 включив господарські операції з реалізації кукурудзи та пшениці за січень та липень 2017.

Проте, господарські операції з реалізації кінцевому споживачу не платнику ПДВ пшениці та кукурудзи за грудень 2017 на загальну суму 524500,99 грн, в т.ч. ПДВ 87416,83 грн, включені до зведеної податкової накладної №4 від 31.12.2017 обґрунтовано, відповідно до п. 19 Порядку №1307, що свідчить про відсутність порушення в цій частині, відтак, доводи Головного управління ДПС у Черкаській області в цій частині не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Щодо складання та реєстрації в ЄРПН податкової накладної за господарською операцією з надання послуг сільськогосподарської техніки ФГ «Батіяр» згідно акту виконаних робіт від 30.12.2017 №б/н на суму 199054,18 грн., в т.ч. ПДВ 33175,70 грн, колегія суддів зазначає, що згідно п. 44.1 ст. 41 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Позивач заперечує здійснення господарської операції з надання послуг сільськогосподарської техніки ФГ «Батіяр» згідно акту виконаних робіт від 30.12.2017 №б/н на суму 199054,18 грн., в т.ч. ПДВ 33175,70 грн. та посилається на відсутність акта виконаних робіт від 30.12.2017 №б/н.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції копію акта виконаних робіт від 30.12.2017 №б/н на суму 199054,18 грн., в т.ч. ПДВ 33175,70 грн, отже порушення позивачем вимог ПК України щодо складення та реєстрації в ЄРПН податкової накладної за вказаною господарською операцією не довів.

Щодо не складення податкової накладної за господарською операцією з отримання попередньої оплати від ФГ «Батіяр» у сумі 644906,4, в т.ч. ПДВ 107484,40 грн., згідно акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.12.2016, колегією суддів встановлено, що згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за 2016 рік (т. 1, а.с. 182) кредиторська заборгованість позивача перед ФГ «Батіяр» складала 62933,74 грн.

Як встановив відповідач під час перевірки, позивач відобразив в бухгалтерському обліку по К-ту рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» придбання у ФГ «Батіяр» кукурудзи за видатковою накладною №1 від 30.12.2016 на суму 581972,66 грн., в т.ч. ПДВ 96995,40 грн. Отже, станом на 30.12.2016 за позивачем обліковувалась кредиторська заборгованість у сумі 644906,40 грн., в т.ч. ПДВ 107484,40 грн. (62933,74 грн. + 581972,66 грн.).

В свою чергу, позивач надав ФГ «Батіяр» послуги з сільськогосподарських робіт на суму 581972,66 грн. в т.ч. ПДВ 96995,44 грн. згідно акта надання послуг №53 від 30.12.2016.

25.12.2016 позивачем та ФГ «Батіяр» підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого СТОВ «Деренківець» (Сторона 1) має перед ФГ «Батіяр» (Сторона 2) непогашене грошове зобов`язання у сумі 644906,4 грн, в т.ч. ПДВ 107484,40 грн. Сторона 2 має перед Стороною 1 непогашене грошове зобов`язання у сумі 581972,66 грн., в т.ч. ПДВ 96995,44 грн. Зобов`язання Сторони 1 припинені частково, Заборгованість Сторони 1 перед Стороною 2 становить 62933,74 грн, в т.ч. ПДВ 10488,96 грн.; зобов`язання Сторони 2 припинено у повному обсязі.

Як вбачається з видаткової накладної №1 від 30.12.2016 на суму 581972,66 грн, в т.ч. ПДВ 96995,40 грн. та акта надання послуг №53 від 30.12.2016, вказані господарські операції здійснені 30.12.2016, проте акт зарахування зустрічних однорідних вимог підписаний 25.12.2016.

Позивач зазначає, що при підписанні акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.12.2016 була допущена помилка в даті підписання, а саме: замість 30.12.2016 зазначена дата 25.12.2016 та надає на підтвердження вказаної обставини угоду від 30.12.2016 про зміну дати зарахування зустрічних однорідних вимог у акті від 25.12.2016.

Разом з тим, вказана угода від 30.12.2016 не надавалась позивачем контролюючому органу під час перевірки, а відтак, вона підписана після проведення перевірки з метою виправлення виявленої помилки, отже не є достовірним доказом.

Проте, у акті зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.12.2016 відображені дійсні господарські операції згідно видаткової накладної №1 від 30.12.2016 на суму 581972,66 грн, в т.ч. ПДВ 96995,40 грн. та акта надання послуг №53 від 30.12.2016, і існуюча станом на 01.12.2016 кредиторська заборгованість позивача перед ФГ «Батіяр» у сумі 62933,74 грн, тому вважає, що у акті зарахування зустрічних однорідних вимог дійсно була допущена помилка у даті складення, та замість дати 30.12.2016 була зазначена дата 25.12.2016.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача про те, що акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.12.2016 підтверджує попередню оплату товару як першу подію у розумінні п. 187.1 ст. 187 ПК України, оскільки сума 644906,40 грн. в т.ч. ПДВ 107484,40 грн. є кредиторською заборгованістю позивача за іншими господарськими операціями.

Крім цього, згідно ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Отже зарахування зустрічних однорідних вимог до виникнення самих зобов`язань неможливе, оскільки суперечить правовій природі зустрічного зарахування.

Згідно п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Враховуючи викладене, відповідачем доведено порушення щодо не складення та не реєстрації в ЄРПН податкових накладних за господарськими операціями з реалізації пшениці та кукурудзи не платникам ПДВ 04.01.2017 на суму 3869,05 грн. в т.ч. ПДВ 639,84 грн., сума штрафу 319 грн. 92 коп., та 31.07.2017 на суму 39553,95 грн., в т.ч. ПДВ 6592,33 грн., сума штрафу 3296,15 грн., всього штрафу 3616,07 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № від 26.12.2019 підлягає скасуванню лише в частині нарахування штрафу у сумі 114 038, 49 грн.

Посилання позивача на ту обставину, що відповідач застосував штраф у розмірі 50% неправомірно, оскільки згідно п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України штраф у такому розмірі застосовується у разі порушення строку реєстрації податкової накладної більше ніж на 366 днів, а зведена податкова накладна №4 від 31.12.2017, до якої включений ПДВ за господарськими операціями від 04.01.2017 та 31.07.2017 зареєстрована раніше, є необґрунтованими, оскільки на вказані господарські операції повинні бути складені окремі податкові накладні, які на час перевірки були відсутні.

З огляду на зазначене, відповідач застосував штраф у розмірі 50% на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України на законних підставах.

Щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість згідно з податковим повідомленням-рішенням від 26.12.2019 №, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, при проведенні перевірки відповідач встановив заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 33175,70 грн. за господарською операцією з надання послуг сільськогосподарської техніки ФГ «Батіяр» згідно акту виконаних робіт від 30.12.2017 №б/н на суму 199054,18 грн., в т.ч. ПДВ 33175,70 грн. та на суму 10488,96 грн. за господарською операцією з отримання попередньої оплати від ФГ «Батіяр» у сумі 644906,4, в т.ч. ПДВ 107484,40 грн. згідно акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.12.2016.

Проте, як встановлено вище, відповідач не довів здійснення господарської операції з надання послуг сільськогосподарської техніки ФГ «Батіяр» згідно акту виконаних робіт від 30.12.2017 №б/н на суму 199054,18 грн., в т.ч. ПДВ 33175,70 грн. Також господарська операція з отримання попередньої оплати від ФГ «Батіяр» у сумі 644906,4, в т.ч. ПДВ 107484,40 грн. згідно акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.12.2016 фактично не відбувалась, отже порушення щодо заниження податкового кредиту на суми ПДВ 33175,70 грн. та 10488,96 грн. відсутнє.

Згідно з актом перевірки встановлено завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ за господарською операцією з ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» на 58368,14 грн, за господарською операцією з ТОВ «БУ СМУ-56» на 6666,68 грн та за господарською операцією з ПП «Агрохіммеліорація» на суму 10416,67 грн. з тієї підстави, що вказані господарські операції є безтоварними та реально не здійснювались.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-Х1V (далі - Закон №996) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Ст. 9 Закону №996 передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону №996 бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначеного з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом наведених норм право платників податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом , до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг) , основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником-платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений п. 201.11 ст. 201 ПК України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямованість на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1, а.с. 238) та технічним паспортом на виробничий будинок ремонтну майстерню з площадкою для техніки (т. 2, а.с. 240-242) позивачу на праві власності належить виробничий будинок, ремонтна майстерня загальною площею 1023,2 кв. м за адресою: Київська обл, Баришівський район, с. Поділля, вул. Садова, 30/1.

Також, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1, а.с. 239) позивачу на праві власності належить виробничий будинок, склад запчастин загальною площею 272,7 кв. м за адресою: Київська обл, Баришівський район, с. Поділля, вул. Садова, 30/6.

24.05.2017 між позивачем (замовник) та ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» (підрядник) укладено договір №24/05 на виконання робіт по поточному ремонту ремонтної майстерні в с. Поділля Баришівського району Київськоїобласті, вартість робіт по договору складає 350000 грн., в т.ч. ПДВ 583333,33 грн., строки проведення робіт - з 24.05.2017 по 30.06.2017 (т. 1, а.с. 219-221)

Згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000101 від 03.11.2017 ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» виконані роботи з ремонту ремонтної майстерні с. Поділля за договором №24/05 від 24.05.2017 на загальну суму 321580 грн., в т.ч. ПДВ 53596,67 грн. (т. 1, а.с. 228).

09.08.2017 між позивачем (замовник) та ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» (підрядник) укладено договір №09/08 на виконання робіт по поточному ремонту ремонтної майстерні в с. Поділля Баришівського району Київської області, вартість робіт по договору складає 113609,87 грн., в т.ч. ПДВ 18934,98 грн., строки проведення робіт - з 10.08.2017 по 31.08.2017 (т. 1, а.с. 222-224).

Згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000089 від 31.08.2017 ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» виконані роботи з ремонту приміщення с. Поділля за договором №09/08 від 09.08.2017 на загальну суму 113609,87 грн., в т.ч. ПДВ 18934,98 грн (т. 1, а.с. 229).

08.09.2017 між позивачем (замовник) та ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» (підрядник) укладено договір №08/09 на виконання робіт по поточному ремонту приміщення пожежної частини в с. Поділля Баришівського району Київської області, вартість робіт по договору складає 123730,00 грн., в т.ч. ПДВ 20621,67 грн., строки проведення робіт - з 11.09.2017 по 30.11.2017 (т. 1, а.с. 225-227).

Згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000105 від 31.08.2017 ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» виконані роботи з ремонту приміщення за договором №08/09 від 08.09.2017 на загальну суму 123730,00 грн., в т.ч. ПДВ 20621,67 грн. (т. 1, а.с. 230).

Вартість ремонтних робіт оплачена позивачем згідно платіжних доручень №1070 від 28.09.2017 на суму 16580 грн., №923 від 29.08.2017 на суму 84982,87 грн., №924 від 29.08.2017 на суму 28627 грн., №730 від 12.07.2017 на суму 100000 грн., №659 від 27.06.2017 на суму 100000 грн., №568 від 02.06.2017 на суму 105000 грн. (т. 1, а.с. 232-237).

Колегією суддів встановлено, що ні у вказаних договорах, ні у вказаних актах виконаних робіт не зазначені види та обсяги ремонтних робіт, їх перелік, ким такі роботи виконувались, протягом якого часу (їх тривалість), тощо, тобто, без належної деталізації.

Крім того, ці договори є ідентичними, і в таких містяться приписи щодо необхідності забезпечення підрядником виконання робіт у відповідності з проектно-кошторисною документацією, отже, така мала бути складена до початку виконання відповідних робіт, а доказів наявності проектно-кошторисної документації станом на час виконання спірних операцій матеріали справи не містять, та така до перевірки позивачем не надавалась.

Отже, вказані акти виконаних робіт не відповідають вимогам до первинного документа бухгалтерського обліку, визначеним ст. 9 Закону №996, у зв`язку з чим не є можливим встановити, які види та обсяги ремонтних робіт були фактично виконані.

Щодо доводів апелянта (позивача) про те, що 15.09.2020 суд першої інстанції протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача від 21.08.2020 та приєднав до справи у якості доказів, зокрема, погоджені позивачем і ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» документи про види ремонтних робіт, матеріали та їх вартість щодо кожного із договорів про виконання ремонтних робіт у приміщеннях позивача (якими позивач доводив те, що він і його контрагент чітко розуміли, які роботи, з яких матеріалів і якої вартості належало виконати, і у подальшому саме ці роботи були виконані ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14», прийняті і оплачені позивачем), колегія суддів зазначає, що такі докази не є беззаперечними доказами реальності вказаних операцій, оскільки відповідачем при проведенні перевірки встановлено, що ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» не могло власними силами виконати ремонтні роботи, оскільки згідно податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 2017 рік чисельність працівників складала 1 особа у 2 кварталі 2017 року, 3 особи у 3 кварталі 2017 року 8 осіб у 4 кварталі 2017 року (5 осіб прийняті у жовтні 2017 року та 2 особи звільнені 10.11.2017); податкова накладна №1 від 01.11.2017 на суму 16580,0 грн в т.ч. ПДВ 2763,33 грн виписана з порушенням вимог п. 187.1 ст. 187 ПК України, оскільки першою подією є перерахування коштів 28.09.2017, а акт виконаних робіт складено 03.11.2017.

Відтак, враховуючи вказані докази у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що реальність виконання ДП «Сітібуд» ПрАТ «Будівельник-14» ремонтних робіт документально не підтверджується.

Отже, відповідач довів порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України щодо включення до податкового кредиту ПДВ у сумі 33175,70 грн.

Також, між ТОВ «Будівельна компанія СМУ-56» (орендар) та позивачем (суборендар) укладений договір №001 суборенди нежитлового приміщення загальною площею 65 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Червонозаводський, буд 2/13 для використання в господарській діяльності як офіс та склад, строк оренди - 13 місяців від дати передачі в суборенду позивачу за актом приймання-передачі (т. 2, а.с. 15-16).

На виконання вказаного договору ТОВ «Будівельна компанія СМУ-56» та позивачем 01.11.2017 складений акт прийому-передачі об`єкта оренди за договором суборенди №001 від 26.10.2017 (т. 2, а.с. 17).

30.11.2018 між ТОВ «Будівельна компанія СМУ-56» та позивачем 01.11.2017 складений акт прийому-передачі об`єкту оренди за договором суборенди №001 від 26.10.2017, згідно з яким приміщення повернуто у зв`язку із закінченням дії договору оренди (т. 2, а.с. 18).

На підтвердження суборенди приміщення позивачем надані копії рахунків на оплату (т. 2, а.с. 19-23), платіжні доручення та банківські виписки на оплату орендної плати (т. 1, а.с. 24-25), акти надання послуг (т. 2, а.с. 36-48).

Колегією суддів встановлено, що у договорі суборенди не зазначені власник приміщення; документи, які підтверджують право власності; не вказано, це окреме нежитлове приміщення чи його частина.

Акти надання послуг №1 від 31.11.2017, №2 від 31.12.2017, №1 від 31.01.2018, №2 від 28.02.2018, №3 від 31.03.2018, №4 від 30.04.2018, №5 від 31.05.2018, №6 від 30.06.2018, №7 від 31.07.2018, №8 від 31.08.2018№9 від 30.09.2018, №10 від 31.10.2018 та №11 від 30.11.2018 (т. 2, а.с. 36-48) під час перевірки відповідачу не були надані, про що зазначено у акті перевірки; у вказаних актах наявний підпис особи, яка їх підписала від імені ТОВ «Будівельна компанія СМУ-56», проте прізвище особи, яка поставила свої підписи, не вказане, печатка підприємства відсутня; прізвище особи, яка підписала акти наданих послуг від імені позивача, не зазначене.

Крім того, акт надання послуг №1 складений 31.11.2017, в той час як у листопаді 2017 року було 30 днів.

Відтак, вказані недоліки свідчать, що акти надання послуг складені після проведення перевірки та не підтверджують фактичну суборенду приміщення.

Позивач не надав доказів, які б підтверджували фактичне використання орендованого приміщення у власній господарській діяльності як офісу та складу.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з актом перевірки по ланцюгу постачання від ПП «Алтея» на адресу ТОВ «БУ СМУ-56» виписані податкові накладні на оренду приміщення, проте податковий кредит ПП «Алтея» сформовано за рахунок пального і товарів; перевірити наявність у ПП «Алтея» власних основних засобів немає можливості, оскільки підприємство фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва не подавало; податкові накладні №16 від 29.12.2017 та №1 від 11.01.2018 складені з порушенням п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, а саме: перерахування коштів здійснено 28.12.2017 та 15.01.2018; у системі автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС встановлено розбіжності між сумою податкового кредиту позивача та податкового зобов`язання ТОВ «Будівельна компанія СМУ-56» у сумі 1666,67 грн.

Оцінивши у сукупності вказані обставини, суд приходить висновку, що надані позивачем первинні документи не підтверджують суборенду приміщення у ТОВ «Будівельна компанія СМУ-56», та у сукупності з обставинами, які не підтверджують оренди приміщення по ланцюгу постачання, відповідач довів відсутність фактичної суборенди приміщення та порушення п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України внаслідок завищення податкового кредиту на суму 6666,68 грн. за листопад 2017 - вересень 2018.

Щодо господарських операцій позивача по взаємовідносинах з ПП «Агрохіммеліорація», то, колегією суддів встановлено, що згідно видаткових накладних від 30.11.2016 №1, №2, №3, №4, від 07.12.2016 №5, від 13.12.2016 №6, №7, №8, від 19.12.2016 №9, №10, №11, від 26.12.2016 №12 №13 та №14 позивач придбав дефекат (вапняк) у загальній кількості 560т на суму 140000 грн., в т.ч. ПДВ 23333,38 грн. (т. 2. а.с. 69-83).

На підтвердження транспортування дефекату (вапняку) позивач надав копії товарно-транспортних накладних №1, 2, 3, 4 від 30.11.2016; №5 від 07.12.2016; №№6,7,8 від 13.12.2016; №9, 10, 11 від 19.12.2016; №12, 13, 14 від 26.12.2016 (т. 2, а.с. 83-96).

Разом з цим, відповідач на підтвердження відсутності фактичного здійснення господарської операції з придбання дефекату (вапняку) посилається на ті обставини, що на підставі аналізу податкової звітності ТОВ «Агрохіммеліорація» встановлено відсутність основних фондів та трудових ресурсів; відсутність заяви ТОВ «Агрохіммеліорація» про відкриття об`єкта чи підрозділу, через який проводиться діяльність, у місці навантаження дефекату (вапняку) с. Вознесенка, Золотоніського району; непідтвердження постачання дефекату (вапняку) по ланцюгу постачання від ТОВ «Сакстрой», яке сформувало податковий кредит за рахунок придбання м`яса курей, до ТОВ «Агрохіммеліорація»; невідображення ТОВ «Агрохіммеліорація» у складі податкових зобов`язань з ПДВ суми 10416,67 грн, які позивач відобразив у складі податкового кредиту за грудень 2016 року, анулювання реєстрація як платника ПДВ.

Згідно з п.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за N 128/2568 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При проведенні документальної перевірки відповідачу були надані товарно-транспортні накладні (т. 2, а.с. 83-96), проте, відповідач факт перевезення дефекату (вапняку) не спростував, отже товарно-транспортні накладні є належними, достовірними та достатніми доказами на підтвердження придбання дефекату (вапняку) у ПП «Агрохіммеліорація».

Вказаним спростовуються доводи відповідача в апеляційній скарзі про неможливість постачання дефекату (вапняку) ПП «Агрохіммеліорація».

Отже, відповідач не довів порушення п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України в частині завищення податкового кредиту за листопад 2016 на 10417 грн. за спеціальною декларацією внаслідок віднесення до податкового кредиту ПДВ за господарською операцією з придбання дефекату (вапняку) у ТОВ «Агрохіммеліорація» у кількості 560т на суму 116666,62 грн., ПДВ 233333,38 грн.

Щодо невідображення у декларації з ПДВ за березень 2018 виправленої помилки у сумі 90 грн., колегія суддів враховує наступне.

Згідно з п. 5 розділу V1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 у разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Значення графи 6 рядка 21 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується у рядку 16.2 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок. зміна напряму узгодженого бюджетного відшкодування за рішенням платника податку здійснюється шляхом подання до контролюючого органу уточнюючого розрахунку до декларації за звітний (податковий) період, в якому було задеклароване таке бюджетне відшкодування.

Згідно з уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2018 від 19.03.2018 (т. 2, а.с. 116) позивач відкоригував (зменшив) податковий кредит за січень 2018 на 90 грн. (рядок 14 декларації), та у рядку 21 зазначено, що сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 90 грн.

У рядку 16.2 податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року від 17.04.2018 зазначено про зменшення залишку від`ємного значення за результатами поданих уточнюючих розрахунків у сумі 108936 грн.

При цьому, у примітці податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року від 17.04.2018 зазначено уточнюючий розрахунок від 19.03.2018 і сума зменшення 90 грн., та уточнюючий розрахунок від 22.03.2018 і сума зменшення 108846 грн, всього 108936 грн.

Отже, позивач відобразив у рядку 16.2 декларації з ПДВ за березень 2018 виправлення помилки у сумі 90 грн. згідно з уточнюючим розрахунком від 19.03.2018 (реєстраційний номер ), у зв`язку з чим порушення п. 5 розділу 1V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 відсутнє.

Враховуючи вищезазначене, податкове повідомлення-рішення № від 26.12.2019 підлягає скасуванню в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму ПДВ 33175,70 грн. та 10488,96 грн. за господарськими операціями з ФГ «Батіяр», у сумі 10416,67 грн. - за господарською операцією з ПП «Агрохіммеліорація» та у сумі 90 грн. щодо виправлення помилки у податковій декларації за березень 2018 року, всього на суму 54171,33 грн.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи вказане, податкове повідомлення-рішення № від 26.12.2019 підлягає скасуванню в частині донарахування штрафу у сумі 13542,83 грн. (54171,33 грн. х 25%=13542,83 грн.).

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.12.2019 про зменшення від`ємного значення з ПДВ за вересень 2019 на 600 грн. колегія суддів зазначає, згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Так, податкова накладна від 15.09.2019 №100 на загальну суму 3600 грн., в т.ч. ПДВ 600 грн., виписана ФОП ОСОБА_1 та зареєстрована в ЄРПН 07.10.2019, тобто з порушенням термінів, визначених п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Отже, позивач повинен був віднести ПДВ у сумі 600 грн. до податкового кредиту у жовтні 2019, тобто у періоді реєстрації податкової накладної у ЄРПН.

Проте, позивач відніс ПДВ у сумі 600 грн. до податкового кредиту за вересень 2019, тобто за датою виписки податкової накладної, що є порушенням п. 198.6 ст. 198 ПК України.

Отже, податкове повідомлення-рішення № від 26.12.2019 прийнято на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.12.2019, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 32172,6 грн. та податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 №, яким на підставі ст. 120 ПК України застосовано штраф у сумі 340 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у власності позивача знаходяться адміністративна будівля (контора) загальною площею 205,3 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , та громадський будинок, адміністративна будівля (контора з підвалом) загальною площею 1169,3 кв м за адресою: Київська обл,, Баришівський район, с. Поділля, вул. Покровська, буд. 56, за які позивач не нараховував та не сплачував податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, посилаючись на ту обставину, що вказані будівлі сільськогосподарського призначення, тому не є об`єктом оподаткування.

Згідно з п.п. 266.1.1 п. 261.1 ст. 261 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку

Згідно з п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до п.п. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) включаються будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

Як зазначає позивач, у будівлі по в с. Поділля по вул. Покровська, 56 розміщується адміністративний персонал філії позивача, а у будівлі в АДРЕСА_1 знаходиться архів.

Отже, вказані будівлі не використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності позивача, адже є адміністративними.

Згідно із положеннями Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі, що використовуються як приміщення для конторських та адміністративних цілей, в тому числі для промислових підприємств, банків, поштових відділень, органів місцевого управління, урядових та відомчих департаментів та ін.. належать до класу «Будівлі офісні» (код 1220).

Отже, будівлі, які мають інший код, ніж 1271, але використовуються у с/г діяльності, потравляють під оподаткування, а відтак, будівлі позивача є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 267 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Колегією суддів встановлено, що позивач в порушення п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України у період з 01.10.2016 по 31.09.2019 не подав податкові декларації з податку на нерухоме майно по терміну подання 27.09.2018 та 20.02.2019.

Згідно п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За вказаних обставин, податкове повідомлення-рішення від 26.12.2019 № та податкове повідомлення-рішення від 26.12.2019 № прийняті на законних підставах і скасуванню не підлягають.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 №000553306, яким на підставі п. 119.2 ст. 119 ПК України до позивача застосовано штраф у сумі 510 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно п. 51.1. ст. 51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Згідно п. 119.2 ст. 119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Судом встановлено, що позивач у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1-ДФ за 4 кв. 2016, 2, 3 кв. 2017, 4 кв. 2018 та 1 кв. 2019 невірно відобразив податковий номер платників податків - фізичних осіб. Перелік не встановлених податкових номерів зазначений у п. 3.1.7.2.1 акта перевірки.

Згідно з повідомленнями щодо допущених помилок, знятих з електронних носіїв АІС «Податковий блок» (т. 3, а.с. 18-26) у Податкових розрахунках форми №1-ДФ виявлені помилки за кодами: 77 - податковий номер фізичної особи закрито в зв`язку з повідомленням про смерть від відділів РАГС, та за кодом 99 - податковий номер фізичної особи недійсний або серія та номер паспорта відсутня в окремому реєстрі ДРФО.

Заперечуючи вказане порушення, позивач не надав доказів на спростування помилки за кодом 99 - податковий номер фізичної особи недійсний або серія та номер паспорта відсутня в окремому реєстрі ДРФО. Отже, відповідач довів порушення позивачем приписів ПК України в цій частині.

Вказані помилки призвели до зміни платника податку, тому податкове повідомлення-рішення від 26.12.2019 №000553306 про застосування штрафу у сумі 510 грн. прийнято на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 №, яким на підставі п. 119.2 ст. 119 ПК України до позивача застосовано штраф у сумі 187680 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з п. 63.3 ст. 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Відповідно до п. 8.1 розд. VІІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.2014 за №503/25280 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин) (далі - Порядок №1588) платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно з п. 8.2 розд. VІІІ Порядку №1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 8.3 розд. VІІІ Порядку №1588 якщо у платника податків відбувається реєстрація, створення чи відкриття об`єкта оподаткування на території адміністративно-територіальної одиниці, де він не перебуває на обліку, то такий платник податків зобов`язаний стати на облік за неосновним місцем обліку у контролюючому органі за місцезнаходженням такого об`єкта у порядку, визначеному розділом VII цього Порядку.

Згідно з абз. 1 п. 8.4 розд. VІІІ Порядку №1508 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

За змістом вказаних приписів, платник податків зобов`язаний подавати повідомлення за формою №20-ОПП тільки у разі, коли у нього виникає обов`язок щодо сплати податків та зборів, визначених податковим кодексом України.

Так, у Додатку №9 до акта перевірки (т. 1, а.с. 108-111) зазначені 368 об`єктів оподаткування, зареєстрованих позивачем у реєстрі прав власності на нерухоме майно за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, щодо яких позивачем не подані повідомлення за формою 20-ОПП.

Проте, відповідачем не доведено, які податки та збори зобов`язаний сплатити позивач щодо об`єктів, зазначених у Додатку №9 до акта перевірки.

Крім того, відповідачем не доведено, що неподання повідомлень форми 20-ОПП призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.

Отже, підстави для застосування штрафу у сумі 187680 грн. відсутні, тому податкове повідомлення-рішення від 26.12.2019 № прийняте за відсутності законних підстав і підлягає скасуванню.

Щодо стягнення судових витрат в частині надання правової допомоги, колегія суддів виходить з наступного.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав копію договору про надання правової (правничої) допомоги №3-АБ від 16.04.2018 та завдання від 09.04.2020 до вказаного договору, згідно з яким адвокатське бюро «Адвокат Бордаченко та партнери» зобов`язалось супроводжувати судову справу за позовом СТОВ «Деренківець» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування всіх податкових повідомлень-рішень за результатами проведення документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2019.

Згідно завдання №8 від 09.04.2020 розмір гонорару адвокатського бюро складає 10000 грн.

Фактична сплата коштів підтверджується платіжним дорученням №1035 від 14.04.2020 та банківською випискою за період з 13.04.2020 по 15.04.2020, доданими до позовної заяви.

Представник позивача адвокат Бордаченко О.В. подав заяву про стягнення судових витрат, до якої додав детальний опис робіт (наданих послуг).

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з цим, згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, надані позивачем докази підтверджують витрати на надання правової допомоги у суді першої інстанції у розмірі 10000 грн., проте, враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. Що співмірними є витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

Щодо доводів відповідача в апеляційній скарзі щодо ненадання позивачем Книги обліку доходів і витрат для підтвердження відображення адвокатом доходу, отриманого від позивача, в якості доходу від незалежної професійної діяльності, то, колегія суддів такі відхиляє, оскільки вони не узгоджуються з практикою Верховного Суду під час розгляду аналогічних справ, зокрема справи №569/17904/17.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Деренківець" та Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2021 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді І.О. Грибан

О.О. Беспалов