Справа № 640/25637/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадської організації «Ошукані Українці» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року у справі за позовом Громадської організації «Ошукані Українці» до Політичної партії «Слуга Народу», Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року Громадська організація «Ошукані Українці» (далі - Позивач, ГО «Ошукані Українці») звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Політичної партії «Слуга Народу» (далі - Відповідач-1, ПП «Слуга Народу»), Міністерства юстиції України (далі - Відповідач-2, Мін`юст України), в якому просила:

1) визнати протиправними дії Політичної партії «Слуга Народу» щодо процедури скликання та проведення З`їзду політичної партії «Слуга Народу» (), що проводився 27.05.2019 року;

2) визнати протиправним та скасувати рішення З`їзду політичної партії «Слуга Народу» (), що проводився 27.05.2019 року;

3) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу (зміна керівника юридичної особи), політичну партію «Слуга Народу», від 30.05.2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2020 року позовну заяву повернуто на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України у зв`язку з тим, що у позовній заяві об`єднані позовні вимоги, які підлягають розгляду у порядку різного судочинства.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обгрунтування своїх доводів зазначає, що оскільки Мін`юст України є відповідальним за державну реєстрацію партій, а з`їзд ПП «Слуга Народу» проведений з порушенням вимог законодавства, то усі заявлені позовні вимоги підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства. Підкреслює, що ухвалою суду, яка набрала законної сили, встановлено необхідність розгляду цього спору у порядку адміністративного судочинства. Окремо звертає увагу, що справи щодо порушення виборчих прав підлягають розгляду саме у порядку КАС України.

Після усунення визначених в ухвалі від 14.12.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП «Слуга Народу» просить залишити її без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що з позицією суду повністю погоджується та звертає увагу на те, що неможливість розгляду цього спору у порядку адміністративного судочинства встановлена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №640/11233/20. Підкреслює, що ПП «Слуга Народу» є юридичною особою приватного права та жодних владно-управлінських функцій по відношенню до ГО «Ошукані Українці» не вчиняє. Окремо звертає увагу, що ГО «Ошукані Українці» було створене пізніше, ніж мали місце події, з якими останнє пов`язує порушення своїх прав.

У відзиві на апеляційну скаргу Мін`юст України просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Вказує, що з мотивами і висновками суду погоджується та зауважує, що судом не приймалося рішення по суті позовних вимог, а відтак норми матеріального права порушені бути не могли.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 29.10.2020 року суд першої інстанції повернув позовну заяву на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України як таку, в якій порушені правила об`єднання позовних вимог, оскільки вимоги №1 і №2 підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, у той час як вимога №3 належить до юрисдикції адміністративного суду.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частина 1 статті 2 КАС України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним під час здійснення владних управлінських функцій.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що зміст публічних правовідносин передбачає наявність відносин влади і підпорядкування, що відрізняє його від приватних правовідносин, у яких відносини ґрунтуються на юридичній рівності сторін, вільному волевиявленні та майновій самостійності. У випадку, якщо суб`єкт у межах спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції.

Матеріали справи свідчать, що відповідачами у цій справі ГО «Ошукані Українці» визначила ПП «Слуга Народу» і Мін`юст України.

У свою чергу, приписами ст. 2 Закону України «Про політичні партії в Україні» визначено, що політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне об`єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.

Відтак, як вірно зазначено Відповідача-1 у відзиві на апеляційну скаргу, ПП «Слуга народу» не є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки не виконує публічно-владних управлінських функцій, а також не здійснює владних управлінських функцій щодо ГО «Ошукані Українці».

Крім того, що виходячи із змісту позовної заяви, остання не є такою, що подана у порядку ст. 276 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах щодо оскарження дій або бездіяльності кандидатів, їхніх довірених осіб, партії (блоку), місцевої організації партії, їхніх посадових осіб та уповноважених осіб, ініціативних груп референдуму, інших суб`єктів ініціювання референдуму, офіційних спостерігачів від суб`єктів виборчого процесу, з огляду на відсутність станом на момент звернення ГО «Ошукані Українці» з даним позовом до суду виборчого процесу.

Виникнення спірних правовідносин у цій справі зумовлено незгодою Позивача з діями ПП «Слуга Народу» щодо процедури скликання та проведення з`їзду партії 27.05.2019 року, а також рішеннями, прийнятими на такому з`їзді, з підстав порушення при його проведенні норм чинного законодавства і статуту партії.

З урахуванням наведеного, а також з огляду на аналіз положень чинного станом на момент виборчого процесу з виборів Президента України 2019 року Закону України «Про вибори Президента України» та діючого нині Виборчого кодексу України, які дають підстави для висновку, що ГО «Ошукані Українці» не є суб`єктом виборчого процесу та не звертається до суду за захистом своїх виборчих прав.

У свою чергу, відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, визначені у пунктах 1 і 2 позовної заяви вимоги є такими, що не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Щодо посилання Апелянта на постанову Київського апеляційного суду від 30.06.2020 року у справі №761/3540/20, якою визначено адміністративну юрисдикцію спору щодо аналогічний позовних вимог, колегія суддів зазначає, що указане судове рішення оскаржене ГО «Ошукані Українці» до Верховного Суду, яким відкрито касаційне провадження, а відтак висновки адміністративного суду апеляційної інстанції щодо неможливості розгляду цього спору у порядку адміністративного судочинства не утворюватимуть перешкод у доступі особи до правосуддя.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що заявлені до Міністерства юстиції України позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу (зміна керівника юридичної особи) - політичну партію «Слуга Народу», від 30.05.2019 року (п. 3 позовних вимог), з огляду на їх суб`єктний склад та характер правовідносин, містять ознаки публічно-правого спору.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Частиною 4 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України імперативно вказано на неможливість об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з огляду на зміст та юридичну природу обставин, описаних у позовній заяві, а також заявлених у ній позовних вимог, суд приходить до висновку, що процесуальні правила Кодексу адміністративного судочинства України не передбачають можливості розгляду окружним адміністративним судом позову, в яких об`єднано вимоги, що належить розглядати за правилами різних судових юрисдикцій.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №9901/3/17, а також в ухвалі судді Великої Палати Верховного Суду від 24.05.2018 року у провадженні №11-597за18.

За таких обставин, постановляючи оскаржувану ухвалу та підкреслюючи на тому, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом, Окружний адміністративний суд міста Києва порушень норм процесуального права не допустив.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 169, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Ошукані Українці» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано « 03» лютого 2021 року.