Справа № 640/11317/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2020 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Досвід 2002» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 24.02.2020 № , № , № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Офіс великих платників податків Державної податкової служби звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 17.07.2019 по 19.11.2019 посадовими особами Офісу великих платників податків ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Досвід 2002» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Проектний інститут Будстальконструкція» за період з 01.09.2018 по 31.12.2018, з ТОВ «Інвестбуд Регіон-Сервіс» за період з 01.05.2018 по 31.10.2018, з ТОВ «Птеро Сервіс» за період з 01.11.2018 по 30.11.2018, за результатами якої складено акт від 26.11.2019 № 599/28-10-45-02/32251657 (том 1 а.с. 48-171).

Актом перевірки зафіксовано порушення ТОВ «Досвід 2002»:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 5 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, п. 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 12 747 245, 00 грн., в тому числі по періодам: півріччя 2018 року на суму 2 562 645, 00 грн.; три квартали 2018 року на суму 5 051 302, 00 грн.; 2018 рік на суму 12 747 245,00 грн.;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту на загальну суму 12 807 240, 00 грн., в тому числі: за травень 2018 року в сумі 1 179 192, 76 грн.; за червень 2018 року в сумі 1668190, 19 грн; за липень 2018 року в сумі 1 656 171, 89 грн.; за серпень 2018 року в сумі 167 391, 25 грн; за вересень 2018 року в сумі 941 611, 58 грн.; за жовтень 2018 року в сумі 3 424 452, 64 грн.; за листопад 2018 року в сумі 2 609 095, 20 грн.; за грудень 2018 року в сумі 1 161 134, 50 грн.;

- п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 915 158, 00 грн., в тому числі: за травень 2018 року на суму 1 179 193, 00 грн.; за липень 2018 року на суму 163 908, 00 грн.; за грудень 2018 року на суму 572 058, 00 грн.; завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоді в розмірі 10 892 082, 00 грн., у тому числі: за червень 2018 року на суму 1 668 190, 00 грн.; за липень 2018 року на суму 1 492 264, 00 грн.; за серпень 2018 року на суму 167 391, 00 грн.; за вересень 2018 року на суму 941 612, 00 грн.; за жовтень 2018 року на суму 3 424 453, 00 грн.; за листопад 2018 року на суму 2 609 095, 00 грн.; за грудень 2018 року на суму 589 077, 00 грн.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу, ТОВ «Досвід 2002» 17.12.2019 було подано до Офісу великих платників податків ДПС заперечення № 397 (том 1 а.с. 172-205).

У період з 28.12.2019 по 22.01.2020 посадовими особами Офісу великих платників податків ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Досвід 2002» з питань, що стали предметом оскарження, за результатами якої складено акт від 29.01.2020 № 243/28-10-45-04/32251657 (том 1 а.с. 207-250, том 2 а.с. 1-71).

Згідно висновку зазначеного акта перевірки ТОВ «Досвід 2002» допущено порушення вимог:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 5 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, п. 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 12 747 245, 00 грн., в тому числі по періодам: півріччя 2018 року на суму 2 562 645,00 грн.; три квартали 2018 року на суму 5 051 302, 00 грн.; 2018 рік на суму 12 747 245,00 грн.;

- п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 13 574 529, 00 грн., в тому числі: за травень 2018 року на суму 1 179 193, 00 грн.; за липень 2018 року на суму 1 832 098,00 грн.; за листопад 2018 року на суму 3 446 018, 00 грн.; за грудень 2018 року на суму 7 117 220, 00 грн.; завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоді в розмірі 589 077, 00 грн., у тому числі: за грудень 2018 року на суму 589 077, 00 грн.

Не погодившись з висновками контролюючого органу, ТОВ «Досвід 2002» 10.02.2020 було подано до Офісу великих платників податків ДПС заперечення № 42 (том 2 а.с. 72-105).

На підставі виявлених порушень, 24.02.2020 Офісом великих платників податків ДПС прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 16 968 161, 25 грн., у тому числі: 13 574 529, 00 грн. - за податковими зобов`язаннями та 3 393 632, 25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (том 2 а.с. 110);

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 15 934 506, 25 грн., у тому числі: 12 747 245, 00 грн. - за податковими зобов`язаннями та 3 186 811, 25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (том 2 а.с. 112);

- № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2018 року на 589 077, 00 грн. (том 2 а.с. 114).

Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач розпочав їх процедуру адміністративного оскарження (том 2 а.с. 117-128).

Рішенням Державної податкової служби України від 12.05.2020 № 15784/6/99-00-08-05-08-06 податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 24.02.2020 № , № , № залишено без змін, а скаргу ТОВ «Досвід 2002» - без задоволення (том 2 а.с. 130-132).

Позивач вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятих ним рішень, не довів обґрунтованість висновків акту перевірки, а позивачем доведено здійснення ним реальних господарських операцій з його контрагентами, то оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованим, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства, що свідчить про заниження позивачем податкових зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2018 між ТОВ «Досвід 2002» (замовник) та ТОВ «Інвестбуд Регіон-Сервіс» (підрядник) укладено договір підряду № 05/01/О-3, за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання за завданням замовника своїми силами на свій ризик, а при необхідності силами субпідрядників з матеріалів замовника, виконати загально-будівельні роботи на об`єкті: «Будівництво торгівельного комплексу на вулиці 1-ший кілометр Новомиколаївської дороги, Красносільська сільська рада, Комінтернівський район, Одеська область», відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації й в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, забезпечити своєчасне фінансування робіт (і забезпечення необхідними матеріалами), прийняти від підрядника та оплатити виконані роботи (і матеріали, якщо роботи виконуватимуться за рахунок матеріалів підрядника) (том 3 а.с. 103-106).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано договірні ціни та акти виконаних робіт (том 3 а.с. 107-250, том 4 а.с. 1-18).

10.01.2018 між ТОВ «Досвід 2002» (замовник) та ТОВ «Інвестбуд Регіон-Сервіс» (підрядник) укладено договір підряду № 10/01/ОЦК-6, за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання за завданням замовника своїми силами на свій ризик, а при необхідності силами субпідрядників з матеріалів замовника, виконати загально-будівельні роботи на об`єкті: «Будівництво торгівельного комплексу, офісного центру на вул. Берковецькій, 6 у Святошинському районі м. Києва», відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації й в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, забезпечити своєчасне фінансування робіт (і забезпечення необхідними матеріалами), прийняти від підрядника та оплатити виконані роботи (і матеріали, якщо роботи виконуватимуться за рахунок матеріалів підрядника) (том 4 а.с. 19-22).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано договірні ціни та акти виконаних робіт (том 4 а.с. 23-40).

02.04.2018 між ТОВ «Досвід 2002» (замовник) та ТОВ «Інвестбуд Регіон-Сервіс» (підрядник) укладено договір підряду № 02/04/К-1, за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання за завданням замовника своїми силами на свій ризик, а при необхідності силами субпідрядників з матеріалів замовника, виконати загально-будівельні роботи на об`єкті: «Реконструкція з прибудовою торгівельного копмлексу, влаштування паркінгу та будівництво лінійно-диспетчерської станції на вул. Івана Микитенка, 6-8 у Дніпровському районі м. Києва», відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації й в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, забезпечити своєчасне фінансування робіт (і забезпечення необхідними матеріалами), прийняти від підрядника та оплатити виконані роботи (і матеріали, якщо роботи виконуватимуться за рахунок матеріалів підрядника) (том 4 а.с. 41-44).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано договірні ціни та акти виконаних робіт (том 4 а.с. 45-86).

21.11.2017 між ТОВ «Досвід 2002» (замовник) та ТОВ «Інвестбуд Регіон-Сервіс» (підрядник) укладено договір підряду № 21/11-КЛН, за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання за завданням замовника своїми силами на свій ризик, а при необхідності силами субпідрядників з матеріалів замовника, виконати загально-будівельні роботи на об`єкті: «Будівництво комплексу будівель та споруд для виробництва будівельних матеріалів за адресою: смт. Калинівка, Київська область, Васильківький район, вул. Індустріальна, 7», відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації й в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, забезпечити своєчасне фінансування робіт (і забезпечення необхідними матеріалами), прийняти від підрядника та оплатити виконані роботи (і матеріали, якщо роботи виконуватимуться за рахунок матеріалів підрядника) (том 4 а.с. 87-90).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано договірні ціни та акти виконаних робіт (том 4 а.с. 91-216).

10.08.2018 між ТОВ «Досвід 2002» (замовник) та ТОВ «Проектний інститут Будстальконструкція» (підрядник) укладено договір підряду № 10/08/2018-ЗАК, за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання за завданням замовника своїми силами на свій ризик, а при необхідності силами субпідрядників з матеріалів замовника, виконати загально-будівельні роботи на об`єкті: «Реконструкція хлібоприймального підприємства ПрАТ «Закупнянське хлібоприймальне підприємство» за адресою: смт. Закупне, вул. Центральна, 28, Чемеровецького р-ну Хмельницької області», відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації й в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, забезпечити своєчасне фінансування робіт (і забезпечення необхідними матеріалами), прийняти від підрядника та оплатити виконані роботи (і матеріали, якщо роботи виконуватимуться за рахунок матеріалів підрядника) (том 4 а.с. 217-220).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано договірні ціни та акти виконаних робіт (том 4 а.с. 221-250, том 5 а.с. 1-84).

13.08.2018 між ТОВ «Досвід 2002» (замовник) та ТОВ «Проектний інститут Будстальконструкція» (підрядник) укладено договір підряду № 13/08/2018-ВЕН, за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання за завданням замовника своїми силами на свій ризик, а при необхідності силами субпідрядників з матеріалів замовника, виконати загально-будівельні роботи на об`єкті: «Будівництво зерносховища обсягом зберігання до 120000 тон в смт. Вендичани, Могилів-Подільського району, Вінницької області», відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації й в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, забезпечити своєчасне фінансування робіт (і забезпечення необхідними матеріалами), прийняти від підрядника та оплатити виконані роботи (і матеріали, якщо роботи виконуватимуться за рахунок матеріалів підрядника) (том 5 а.с. 85-88).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано договірні ціни та акти виконаних робіт (том 5 а.с. 89-164).

14.07.2018 між ТОВ «Досвід 2002» (замовник) та ТОВ «Проектний інститут Будстальконструкція» (підрядник) укладено договір підряду № 14/08/2018-ВАП, за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання за завданням замовника своїми силами на свій ризик, а при необхідності силами субпідрядників з матеріалів замовника, виконати загально-будівельні роботи на об`єкті: «Будівництво зерносховища обсягом зберігання до 200000 тон в смт. Вапнярка, Томашпільського району, Вінницької області», відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації й в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, забезпечити своєчасне фінансування робіт (і забезпечення необхідними матеріалами), прийняти від підрядника та оплатити виконані роботи (і матеріали, якщо роботи виконуватимуться за рахунок матеріалів підрядника) (том 5 а.с. 165-168).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано договірні ціни та акти виконаних робіт (том 5 а.с. 169-202).

15.10.2018 між ТОВ «Досвід 2002» (замовник) та ТОВ «Проектний інститут Будстальконструкція» (підрядник) укладено договір підряду № 15/10/18-КЛВ, за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання за завданням замовника своїми силами на свій ризик, а при необхідності силами субпідрядників з матеріалів замовника, виконати загально-будівельні роботи на об`єкті: «Будівництво комплексу будівель та споруд для виробництва будівельних матеріалів за адресою: смт. Калинівка, Київська область, Васильківський район, вул. Індустріальна, 7», відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації й в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, забезпечити своєчасне фінансування робіт (і забезпечення необхідними матеріалами), прийняти від підрядника та оплатити виконані роботи (і матеріали, якщо роботи виконуватимуться за рахунок матеріалів підрядника) (том 5 а.с. 203-206).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано договірні ціни та акти виконаних робіт (том 5 а.с. 207-250, том 6 а.с. 1-22)

13.08.2018 між ТОВ «Досвід 2002» (замовник) та ТОВ «Птеро Сервіс» (підрядник) укладено договір підряду № 20/08/2018-КАЛ, за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання за завданням замовника своїми силами на свій ризик, а при необхідності силами субпідрядників з матеріалів замовника, виконати загально-будівельні роботи на об`єкті: «Будівництво комплексу будівель та споруд для виробництва будівельних матеріалів за адресою: смт. Калинівка, Київська область, Васильківський район, вул. Індустріальна, 7», відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації й в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, забезпечити своєчасне фінансування робіт (і забезпечення необхідними матеріалами), прийняти від підрядника та оплатити виконані роботи (і матеріали, якщо роботи виконуватимуться за рахунок матеріалів підрядника) (том 6 а.с. 23-25).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано договірні ціни та акти виконаних робіт (том 6 а.с. 26-79).

Відповідно до підпункту 14.1.27, підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником), а господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об`єкт оподаткування податком на прибуток визначений у статті 134 ПК України як прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Склад витрат і порядок їх визначення закріплений в статті 138 зазначеного Кодексу. Зокрема, згідно з пунктом 138.1 статті 138 цього Кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Нормою підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України передбачено, що витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Зокрема, згідно з підпунктами 138.8, 138.4 статті 138 ПК України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат (вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат); прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

При цьому, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до абзацу першого пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Із наведеного нормативного регулювання випливає, що витрати позивача, понесені у зв`язку із придбанням товарів чи послуг, належать до категорії витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, робіт, послуг і зменшують оподатковуваний дохід платника, якщо вони понесені у процесі реальної господарської діяльності, яка документально підтверджується (дані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, що наведена в його постанові від 14.03.2017 № 21-1513а16 (справа № 826/20366/13-а).

Відповідно до норм підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

У даній податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у пункті 201.1 статті 201 ПК України.

Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це: відсутність зв`язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб`єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку на додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

За приписами норм пункту 44.1 і пункту 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-прийняття товару тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Закон України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що позивачем надано суду документи первинного обліку, що містять всі необхідні реквізити, належним чином підписані та скріплені печатками сторін і не суперечать законодавчим та нормативним актам, а отже доведено факт реального виконання умов договорів, що надає йому право на формування податкового кредиту та валових витрат по господарських операціях з зазначеними вище контрагентами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що господарські операції позивача обумовлені розумними економічними причинами та здійснені з метою отримання матеріальної вигоди. Витрати здійснені позивачем в межах господарської діяльності платника податків, а висновки про зворотне контролюючого органу спростовуються специфікою вказаних господарських операцій.

Також, матеріалами справи підтверджено, що виконані переліченими вище контрагентами підрядні роботи, безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю позивача та були спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань за договорами підряду, зокрема, від 06.06.2018 № 50/Б/ВП-06/06/18, укладеного між ТОВ «Досвід 2002» та ТОВ «Епіцентр К» (том 2 а.с. 133-135), від 06.06.2018 № 49/Б/ВНД-06/06/18, укладеного між ТОВ «Досвід 2002» та ТОВ «Епіцентр К» (том 2 а.с. 136-138), від 30.05.2018 № 43/Б/ЗХП-30/05/18, укладеного між ТОВ «Досвід 2002» та ТОВ «Епіцентр К» (том 2 а.с. 139-143), від 15.03.2017 № 15/03/17-К, укладеного між ТОВ «Досвід 2002» та ТОВ «Епіцентр К» (том 2 а.с. 144-145), від 25.10.2016 № 25/10/2016-К6, укладеного між ТОВ «Досвід 2002» та ТОВ «Епіцентр К» (том 2 а.с. 146-147), від 14.02.2013 № 14/02/К-1, укладеного між ТОВ «Досвід 2002» та ТОВ «Епіцентр К» (том 2 а.с. 148-149), від 04.08.2017 № 04/08/О, укладеного між ТОВ «Досвід 2002» та ТОВ «Епіцентр К» (том 2 а.с. 150-152).

Обставини, що контрагентами позивача у подальшому були прийняті підрядні роботи, які у тому числі придбавались ТОВ «Досвід 2002» у ТОВ «Птеро Сервіс», ТОВ «Інвестбуд Регіон-Сервіс», ТОВ «Проектний інститут Будстальконструкція», засвідчено актами передачі-прийняття робіт (том 6 а.с. 80-243, том 7 а.с. 1-221).

Колегія суддів зауважує, що апелянт ставить під сумнів належне оформлення первинної документації у взаємовідносинах позивача з контрагентами через відсутність у таких контрагентів основних сил та засобів для виконання замовлених робіт, однак, колегія суддів зауважує, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів тощо.

При цьому, відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників чи організацій є можливим за договорами субпідряду, цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу) тощо.

До того ж, умовами спірних договорів, укладених між позивачем та його контрагентами, не заборонено залучати до виконання робіт субпідрядні організації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі 826/5910/17.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що зібрана податкова інформація щодо контрагентів позивача, відображена в інформаційній базі даних державної податковї служби, не є загальнодоступною, а тому, не може бути належним доказом. Достовірність інформації, яка в них зберігається, не може бути перевірена ані платником податків, ані судом. Електронні докази не захищені від втручання з боку сторонніх осіб, а тому достатність і достовірність такої інформації не може вважатися такою, що «поза розумним сумнівом» доводить факти податкових правопорушень.

Щодо посилань апелянта на інформацію досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000463 від 01.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, колегія суддів зазначає, що матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є доказом, а лише відомостями про джерело тих обставин, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 822/1815/17.

Також, посилання апелянта на протоколи допиту свідків у кримінальному провадженні № 0000463 від 01.03.2019 колегія суддів не бере до уваги, оскільки до винесення вироку в рамках кримінального провадження протокол допиту під час досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність прийняття Офісом великих платників податків Державної податкової служби оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 24.02.2020 № , № , № та наявність підстав для їх скасування, а також задоволення позову.

При цьому, інші аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 01.02.2021.