Справа № 175/2821/20 (2-а175/65/20)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 175/2821/20 (2-а175/65/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Трофімова Д.Ю.

представника відповідача Бессонової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційні скарги головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича та Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 р. (суддя Озерянська Ж.М.) в справі № 175/2821/20 за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича та Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича та Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 265740916 від 14.07.2020 р. до повідомлення серії ІД № 00140255 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2020 р. позов задоволено, скасовано постанову інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника І.І. про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 265740916 до повідомлення серії ІД № 00140255 від 14.07.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; провадження в справі закрите.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 р. виправлена описка у вступній та резолютивній частині рішення від 15.10.2020 р., вказавши вірно номер постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та яка підлягає скасуванню - «Постанову Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Колісник Ігоря Івановича про накладення адміністративного стягнення серія РАП №265740916 до повідомлення серія ІД №00140255 від 14 липня 2020 року».

20.10.2020 р. представником позивача адвокатом Трофімовим Д.Ю. подана заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 р. стягнуто з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради () та інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Колісника І.І. за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

В апеляційних скаргах відповідачі просять скасувати додаткове рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви. Апелянти зазначають про не співмірність стягнутих судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, виконаними адвокатом роботами, з урахуванням того, що адвокат не приймав участь у розгляді справи в суді. В цьому випадку розмір витрат на правничу допомогу перевищує суму штрафу майже в 20 разів. Крім того, звернуто увагу на відсутність доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

У відзивах на апеляційні скарги представник позивача просить залишити додаткове рішення без змін, відмовивши у задоволенні апеляційних скарг.

В судовому засіданні представник відповідача інспекції апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач інспектор Колісник І.І. до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційних скарг відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд доходить до висновку, що апеляційні скарги мають бути задоволені з наступних підстав.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з наступного.

Позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з Адвокатським бюро «Трофімов Дмитро Юрійович» в особі адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича від 28 липня 2020 б/н.

На підтвердження вказаних витрат суду надано: додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №28/07/2020 від 28 липня 2020 року від 31 липня 2020 року; акт прийому-передачі виконаних робіт з розрахунком витраченого часу від 16 жовтня 2020 року; копію договору про надання правової допомоги від 28 липня 2020 року; ордер на надання правничої правової допомоги від 28 липня 2020 року.

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт з розрахунком витраченого часу від 16 жовтня 2020 року, вартість аналізу юридичної ситуації, надання консультацій клієнту (2 год.) складає 500 грн., вартість складання позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення РАП 265740916 (12 год.) складає 3000 грн., підготовка та подання клопотання про застосування судом ч. 4 ст. 159 КАС України (2 год.) складає 500 грн., підготовка та подання клопотання про застосування судом ч. 9 ст. 79 КАС України (2 год.) складає 500 грн., представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції (1 год.) складає 500 грн., тобто, загальна вартість наданих послуг складає 5000 грн.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради та інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Здійснюючи апеляційний перегляд додаткового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд визнає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 р. в цій справі повернуті апеляційні скарги головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича та Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2020 р. в справі № 175/2821/20.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про задоволення позову набрало законної сили 01.02.2021 р.

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач посилається на акт прийому-передачі виконаних робіт з розрахунком витраченого часу від 16 жовтня 2020 року; копію договору про надання правової допомоги від 28 липня 2020 року; додаткову угоду.

Доказів оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції не надано.

Більш того, представником позивача в судовому засіданні повідомлено, що позивачем не понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС).

За змістом частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18 та постанові Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 280/1765/19, на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зважаючи на те, що позивачем документально не підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу, не подано до суду першої інстанції відповідного документу, що свідчить про оплату таких витрат, а також враховуючи відсутність самого факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи представника позивача, що суд має здійснити розподіл не лише витрат, які сторона сплатила, а й які вона має сплатити, суд визнає необґрунтованими та зазначає, що в контексті питання розподілу судових витрат під витратами, які сторона має сплатити, не можуть розумітися витрати на професійну правничу допомогу у разі не здійснення таких витрат особою, що заявляє про стягнення таких витрат.

Посилання представника позивача на документальне підтвердження факту надання позивачу професійної правничої допомоги не може слугувати підставою для відшкодування таких витрат за відсутності саме факту здійснення стороною оплати за актом приймання-передачі послуг адвоката.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича та Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 р. в справі № 175/2821/20 задовольнити.

Додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 р. в справі № 175/2821/20 за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича та Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 03.02.2021 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено та проголошено в судовому засіданні 03.02.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко