Справа № 200/10842/20-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 р. Справа№200/10842/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд про визнання протиправними та скасування постанов -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №63171090 від 01.10.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною при примусовому виконанні виконавчого напису №28331, виданого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.10.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною у виконавчому провадженні №63171090 при примусовому виконанні виконавчого напису №28331, виданого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у поштовому відділенні було отримано поштою від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. спірні постанови. Позивач зазначає, що не отримував жодного документа у межах відкритого виконавчого провадження, що порушує його права та законні інтереси. Зазначає, що про наявність джерела виникнення будь-якої заборгованості перед стягувачем невідомо. Адреса проживання позивача, яка зазначена у спірних постановах, ніяким чином не відповідає дійсності. За вказаною адресою позивач ніколи не мешкала, отже у даному випадку місце проживання боржника не відносить до виконавчого округу, на території якого відповідач здійснює свою діяльність. За таких обставин, постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята виконавцем з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст.24.

Відповідач до суду надав відзив, де зазначив, що ч.ч.2,4 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Тобто, враховуючи наведені вище вимоги закону, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження. Так, у виконавчому написі №28331 від 08.09.2020 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вказано, що місце проживання боржника у межах виконавчого округу м.Києва. При прийнятті виконавчого документа до виконання приватним виконавцем було перевірено виконавчий напис на відповідність вимог передбачених ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Так, при прийнятті виконавчого напису жодного порушення у відповідність п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем не виявлено, в результаті чого прийнято до виконання. У зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Від третьої особи на адресу суду пояснень щодо позовної заяви не надходило.

Ухвалою суду від 25.01.2021 відкрито провадження у справі у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи положення ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якими встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за реєстраційним №28331, яким стягнуто з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд (, 01033, м.Київ, Саксаганського, буд.14, офіс 301) заборгованість у сумі 18672,10 грн. У виконавчому написі зазначено, що за його вчинення нотаріусом стягнуто плату зі стягувача у сумі 500,00 грн., загальна сума, що підлягає стягненню, становить 19172,10 грн.

01.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. на підставі заяви ТОВ Фінансова компанія Аланд від 30.09.2020 вих.№20098949 відкрито виконавче провадження №63171090 з виконання виконавчого напису від 08.09.2020 №28331 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія Аланд заборгованості у сумі 19172,10 грн.

Також, в межах виконавчого провадження №63171090 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. прийнято постанови: про стягнення з боржника основної винагороди від 01.10.2020; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 01.10.2020; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.10.2020.

Зазначені постанови приватного виконавця направлено на адресу, зокрема, позивача супровідними листами від 01.10.2020 та 09.10.2020.

Спірним питанням у даній справі є правомірність постанов відповідача, які були прийняті в межах виконавчого провадження №63171090 від 01.10.2020 та від 09.10.2020.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 02 лютого 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

За приписами ч.2 ст.5 Закону №1404-VIII приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім:

1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету;

3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону;

4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи;

5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини;

6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності;

7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб;

8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена;

9) рішень про конфіскацію майна;

10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання;

11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.1 ст.19 Закону №1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі Закон №1403-VIII) фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом №1404-VIII.

За правилами ч.ч.1,2 ст.24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Пунктом 4 ч.2 ст.23 Закону №1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до ч.ч.1,2,6 ст.25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону №1404-VIII знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що і Закон №1404-VIII, і Закон №1403-VIII визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Отже, у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч.3 ст.26 Закону №1404-VIII).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII).

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802, в редакції чинної у спірний період, (далі - Інструкція №512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з п.4 розділу ІІІ Інструкції №512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 10 ч.4 ст.4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції №512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п.10 розділу ІІІ Інструкції №512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження для їх виконання, якщо не виявлено жодної з передбачених законом підстав для повернення виконавчого документу стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження.

Слід зазначити, що ні Законом №1404-VIII, ані Інструкцією №512/5 не передбачено проведення приватним виконавцем виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судом вище, підставою для відкриття виконавчого провадження була заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», в якій було зазначено адресу проживання боржника (позивача): АДРЕСА_2 .

У доданому до заяви виконавчому напису від 08.09.2020 №28331 містяться наступні відомості стосовно боржника, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання боржника (позивача): АДРЕСА_2 .

Як стверджує приватний виконавець, саме зазначене у заяві про відкриття виконавчого провадження та виконавчому написі місце проживання боржника і було підставою для вчинення виконавчих дій, зокрема, відкриття виконавчого провадження в окрузі міста Києва.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач діяв у відповідності до вимог ст.ст.24,26 Закону України Про виконавче провадження та підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на час відкриття виконавчого провадження не мав.

Суд звертає увагу на положення ст.24 Закону №1404-VIII, за приписами якої право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить безпосередньо стягувачу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 25 січня 2019 року у справі №511/1342/17.

Крім того, суд зазначає, що ст.90 Закону «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, зокрема, виконавчі написи нотаріусів (пункт 3).

Таким чином, така нотаріальна дія, як вчинення виконавчого напису, є альтернативним позасудовим способом захисту цивільних прав, а виконавчий напис нотаріуса - самостійною підставою для задоволення вимог кредитора шляхом стягнення грошових сум або витребування майна від боржника за цим виконавчим документом, якщо така вимога є безспірною.

Жодною нормою ні Закону №1404-VIII, ані Інструкції №512/5 не передбачено право приватного виконавця надавати оцінку щодо правомірності дій нотаріусів при вчиненні ними виконавчих написів.

Доказів оскарження спірного виконавчого напису у встановленому законом порядку позивачем не надано.

Аналогічна правова позиція викладена Першим апеляційним адміністративним судом у постанові від 7 жовтня 2020 року №200/5707/20-а.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень ч.5 ст.77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи те, що у задоволені позову відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4, копр. А, оф. 35А), третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Аланд (, 01033, м.Київ, Саксаганського, буд.14, офіс 301) про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №63171090 від 01.10.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною при примусовому виконанні виконавчого напису №28331, виданого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.10.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною у виконавчому провадженні №63171090 при примусовому виконанні виконавчого напису №28331, виданого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 04.02.2021.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька