Справа № 937/5772/20
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.01.2021
Справа № 937/5772/20
Провадження № 2-а/937/11/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

за участі секретаря судового засідання - Колеснікової Л.В., Фурсової Л.І.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Скрипки О.В.(в режимі відеоконференції),

представника Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області - Капканець В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.08.2020 року Мелітопольським MB УДМС України в Запорізькій області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП 000801 відносно позивача по справі - громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме за порушення ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення», та накладено штраф у розмірі 1700 гривень. Позивач, маючи відповідний належний діючий Дозвіл №4141 на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданий 14.11.2019 року Державною службою зайнятості (дійсний до 14.11.2022 року), фактично працюючи у ТОВ «БАРАКА 2020» та надаючи відповідні послуги ФОП ОСОБА_4 за Договором надання послуг у сфері торгів №01/07-20 від 01.07.2020 року, жодним чином не порушив вимоги ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення», як то визначив відповідач. Не зважаючи на наявність всіх дозвільних документів, наданих посадовим особам відповідача та пояснення ФОП ОСОБА_4 , присутнього при здійсненні перевірки, 05.08.2020 року посадовою особою відповідача відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 000799 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, за порушення вимог ч.2 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення», і на підставі якого відповідачем одразу ж було винесено оскаржувану постанову. Зазначений протокол та оскаржувана постанова були складені та винесені з порушенням вимог ст. 251, 252, 256, 268, 274 КУпАП. Відповідачем не було отримано жодних пояснень ані від позивача, ані від ФОП ОСОБА_4 з цього приводу; позивачу не було надано жодної можливості скористатися юридичною допомогою; не було належним чином забезпечено участь перекладача у справі; при складанні протоколу, безпосередньому розгляді справи та винесенні і оголошені оскаржуваної постанови відповідачем жодним чином не досліджено та не перевірено отримані докази у вигляді документів позивача та ФОП ОСОБА_4 . Із винесеною постановою позивач не згоден, вважає її прийнятою з порушенням діючого законодавства.

21 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, з наступних підстав. 05.08.2020 у ході проведення профілактичних заходів з нагляду та контролю у сфері міграційного законодавства та протидії нелегальній міграції на території м. Мелітополь та Мелітопольського району Запорізької області співробітниками Мелітопольського MB УДМС України в Запорізькій області спільно з співробітниками Мелітопольського ВП ГУНП України в Запорізькій області та Мелітопольського MB УСБУ в Запорізькій області на території ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою м. Мелітополь пр. Б.Хмельницького, 17, був виявлений громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , який проживає на території Україні на підставі посвідки на тимчасове проживання в Україні №8001122 27.11.2019 року, орган що видав 4801, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Посвідка на тимчасове проживання в Україні була видана вказаному громадянину на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства серії НОМЕР_1 виданого 14.11.2019 року Миколаївським обласним центром зайнятості з правом займати посаду «продавець продовольчих товарів» із зазначенням роботодавця ТОВ «БАРАКА 2020». В ході перевірки було встановлено, що вказаний громадянин здійснює господарську діяльність на торгівельній площі розташованій у ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_2» за вказаною адресою, а саме виконує обов`язки продавця продовольчих товарів на частині нежитлового приміщення, яке не перебуває у власності та не орендується ТОВ «БАРАКА 2020». Під час аналізу викладених обставин було встановлено, що реалізовані продовольчі товари належать ФОП « ОСОБА_4 » та є суборендарем вказаної частини нежитлового приміщення відповідно до Договору суборенди частини нежитлового приміщення № 01-20М від 22.05.2020 між орендатором «ІНФОРМАЦІЯ_2-ФУД» та суборендарем ФОП « ОСОБА_4 ». Також ФОП « ОСОБА_4 » було дано пояснення, згідно з яким 01.07.2020 року він уклав Договір «щодо надання послуг у сфері торгів №01/07- 20» з ТОВ «БАРАКА 2020» на підставі якого «ПОСЕРЕДНИК» нібито направив йому двох своїх співробітників, громадян Республіки Узбекистан, які відповідно до вказаного Договору реалізовують його продукцію у торгівельних точках ФОП « ОСОБА_4 ». У зв`язку з тим, що ТОВ «БАРАКА 2020» має право займатись господарською діяльністю передбаченої КВЕД 46.17 «Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами», яка відноситься до оптової торгівлі, крім торгівлі автотранспортними засобами та мотоциклами, що виключає оптову торгівлю від власного імені (КВЕД 46.2, 46.9) та роздрібну торгівлю, яку здійснюють комісіонери поза магазинами (КВЕД 47.99) можливо зробити наступний висновок, що під час господарської діяльності ТОВ «БАРАКА 2020» повинна вести господарську діяльність як «комісіонер» відповідно до гл.69 «КОМІСІЯ» ЦК України (ст.ст. 1011-1028 ЦКУ). У зв`язку з тим, що вказаний договір щодо надання послуг у сфері торгів не регламентований Господарським Кодексом України та не відповідає жодному із зазначений критеріїв. Таким чином вважає, що його укладено з порушенням діючого законодавства та він не має юридичної сили. Протокол про адміністративне порушення, вчинене позивам складений з дотриманням вимог КУпАП, та відповідно до інструкції докази про адміністративне правопорушення долучені до справи. Всі доводи щодо безпідставності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зазначені у позові, не мають свого підтвердження в фактичних обставинах справи. ТОВ «БАРАКА 2020» не має право займатись підприємницькою діяльністю передбачену КВЕД 47.89 «Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами».

В судовому засіданні 22.10.2020 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скрипка О.В. позовні вимоги підтримав та на їх задоволенні наполягав, пояснив, що оскаржувану постанову та протокол про адміністративне правопорушення складені та винесені з порушенням вимог ст. 251, 252, 256, 268, 274 КУпАП. Відповідачем не було отримано жодних пояснень від позивача та ФОП ОСОБА_4 , позивачу не було надано жодної можливості скористатися юридичною допомогою, не було належним чином забезпечено участь перекладача, при складанні протоколу, безпосередньому розгляді справи та винесенні і оголошені оскаржуваної постанови відповідачем жодним чином не досліджено та не перевірено отримані докази у вигляді документів позивача та ФОП ОСОБА_4 .

В подальшому представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скрипка О.В. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

В судовому засіданні 22.10.2020 представник Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області Капканець В.О. позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснив, що 05.08.2020 у ході проведення профілактичних заходів з нагляду та контролю у сфері міграційного законодавства та протидії нелегальній міграції на на території ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: м. Мелітополь пр. Б.Хмельницького, 17, був виявлений громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , який проживає на території Україні на підставі посвідки на тимчасове проживання в Україні. Посвідка була видана вказаному громадянину на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства з правом займати посаду «продавець продовольчих товарів» із зазначенням роботодавця ТОВ «БАРАКА 2020». В ході перевірки було встановлено, що вказаний громадянин здійснює господарську діяльність на торгівельній площі розташованій у ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_2» за вказаною адресою, а саме виконує обов`язки продавця продовольчих товарів на частині нежитлового приміщення, яке не перебуває у власності та не орендується ТОВ «БАРАКА 2020». Реалізовані продовольчі товари належать ФОП « ОСОБА_4 » та є суборендарем вказаної частини нежитлового приміщення відповідно. Також ФОП « ОСОБА_4 » було дано пояснення, згідно з яким 01.07.2020 року він уклав договір щодо надання послуг у сфері торгів з ТОВ «БАРАКА 2020» на підставі якого посередник нібито направив йому двох своїх співробітників, громадян Республіки Узбекистан, які відповідно до вказаного договору реалізовують його продукцію у торгівельних точках ФОП « ОСОБА_4 ». Вказаний договір щодо надання послуг у сфері торгів не регламентований Господарським Кодексом України та не відповідає жодному із зазначений критеріїв, тому його укладено з порушенням діючого законодавства та він не має юридичної сили. Протокол про адміністративне порушення, вчинене позивам складений з дотриманням вимог КУпАП, та відповідно до інструкції докази про адміністративне правопорушення. Доводи позивача безпідставні.

Представник відповідача Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області Капканець В.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав за підстав вказаних у відзиві та пояснень, наданих у минулому судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Узбекистан, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 /а.с.14/.

22 жовтня 2019 року прибув на території України з метою офіційного працевлаштування, що підтверджується паспортом НОМЕР_2/а.с.15/.

06.11.2020 року з метою здійснення офіційної господарської діяльності позивач ОСОБА_1 разом з іншими особами, в тому числі громадянами Узбекистану заснували ТОВ «БАРАКА 2020» (), яке наразі здійснює законну господарську діяльність, що підтверджується Статутом даного підприємства, витягом з ЄДРПОУ/а.с.27-32/.

Позивач ОСОБА_1 отримав картку платника податків НОМЕР_3 , зареєстрував місце проживання та оформив відповідний дозвіл № НОМЕР_4 (бланк серія НОМЕР_1 ) на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданий 14.11.2019 року Державною службою зайнятості (дійсний до 14.11.2022 року), після чого на законних підставах отримав відповідну посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_5 від 27.112020 (дійсна до 14.11.2022 року)/а.с.17,18, 19/.

11.12.2019 року позивач уклав контракт з ТОВ «БАРАКА 2020» на роботу продавцем продовольчих товарів, на підставі якого Наказом №3-к від 11.12.2019 року його було прийнято на роботу продавцем продовольчих товарів з окладом згідно штатного розпису з відповідною посадовою інструкцією/а.с.40-42/.

На підставі вказаних дозвільних документів протягом 2020 року позивач ОСОБА_1 офіційно працює на території України у ТОВ «БАРАКА 2020» () продавцем продовольчих товарів, яке здійснює законну господарську діяльність шляхом надання послуг у сфері обслуговування та торгівлі, та сплачує відповідні податки за найманих працівників, в тому числі і за позивача, що підтверджується податковими та бухгалтерськими документами/а.с.52-64/.

01.07.2020 року між роботодавцем позивача - ТОВ «БАРАКА 2020» та ФОП « ОСОБА_4 » (РНОКПП НОМЕР_6 ) було укладено договір щодо надання послуг у сфері торгів №01/07-20 відповідно до умов якого ТОВ «БАРАКА 2020», здійснює для ФОП « ОСОБА_4 » торгівлю його продовольчими товарами/а.с.44-46/.

На підставі вказаного договору позивач з 01.07.2020 року офіційно здійснює торгівлю продовольчими товарами ФОП « ОСОБА_4 », як продавець у ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому за адресою: АДРЕСА_2, яке офіційно орендовано ФОП « ОСОБА_4 » за договором №01-20М суборенди частини нежитлового приміщення від 22.05.2020 року/а.с.56/.

За результатами роботи позивача з надання послуг у сфері торгівлі ФОП ОСОБА_4 у липні 2020 року за вказаним договором, було складено Акт № 31/07-20 надання послуг від 31.07.2020 року, за яким 03.08.2020 здійснено відповідну оплату за надані послуги, що підтверджується прибутковим касовим ордером №308 від 03.08.2020 ТОВ «БАРАКА 2020», та відповідною квитанцією до нього.

05.08.2020 року Мелітопольським MB УДМС України в Запорізькій області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП 000801 відносно позивача ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме за порушення ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення», та накладено штраф у розмірі 1700 гривень.

Частина 1 статті 203 КУпАП передбачає відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, та тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу ч. 1 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення» роботодавці мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення» Праця іноземців та осіб без громадянства може застосовуватися на різних посадах в одного або декількох (двох і більше) роботодавців, за умови отримання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (далі - дозвіл) на кожній посаді. Праця іноземних високооплачуваних професіоналів може застосовуватися без дозволу на посадах за сумісництвом, якщо строк дії трудового договору на посаді за сумісництвом не перевищує строк дії дозволу за основним місцем роботи.

Згідно до ч. 3 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення» Іноземний найманий працівник може суміщати роботу на посаді, визначену дозволом, з роботою на посаді тимчасово відсутнього працівника, за умови, що суміщення триває не більше 60 календарних днів протягом календарного року.

В силу ч.ч. 4, 5 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення» іноземці та особи без громадянства мають право провадити в Україні інвестиційну, зовнішньоекономічну та інші види діяльності відповідно до законодавства. Іноземці та особи без громадянства не можуть призначатися на посаду або займатися трудовою діяльністю у разі, коли відповідно до законодавства призначення на відповідну посаду або провадження відповідного виду діяльності пов`язане з належністю до громадянства України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу п.п. 14.1.183 Податкового кодексу України послуга з надання персоналу - господарська або цивільно-правова угода, відповідно до якої особа, що надає послугу (резидент або нерезидент), направляє у розпорядження іншої особи (резидента або нерезидента) одну або декількох фізичних осіб для виконання визначених цією угодою функцій. Угода про надання персоналу може передбачати укладання зазначеними фізичними особами трудової угоди або трудового контракту із особою, у розпорядження якої вони направлені. Інші умови надання персоналу (у тому числі винагорода особи, що надає послугу) визначаються угодою сторін.

Отже, позивач ОСОБА_1 маючи відповідний належний діючий Дозвіл №4141 на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданий 14.11.2019 року Державною службою зайнятості, що дійсний до 14.11.2022 року, фактично працюючи у ТОВ «БАРАКА 2020» та надаючи відповідні послуги ФОП ОСОБА_4 за Договором надання послуг у сфері торгів №01/07-20 від 01.07.2020 року, не порушив вимоги ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення».

Крім того, суд зазначає, що при складанні протоколу та оскаржуваної постанови було допущено ряд процесуальних порушень.

За змістом ст. 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Ст. 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Суд вважає, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем допущено ряд процесуальних порушень, зокрема, відповідачем під час складання протоколу про адміністративне правлпорушення не було отримано пояснень від позивача ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 , у протоколі мається відмітка щодо наявності пояснень позивача на окремому аркуші, проте у додатках до цього ж протоколу відсутні такі пояснення, і про їх відсутність як додатку зазначено у самому протоколі, а також не було їх надано відповідачем на адвокатський запит/а.с.20-23/.

Також позивачу не було надано жодної можливості скористатися будь-якою правовою допомогою при притягнення його до адміністративної відповідальності, про що свідчить відсутність будь-яких власноручних записів або навіть відміток і підписів про його добровільну відмову від участі захисника у цій адміністративній справі.

Відповідно до вимог ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення та зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно поручений йому переклад.

Разом з тим, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана виконати ряд дій, обов`язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення.

У відповідності до п.2.6-2.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача. Протокол про правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою та особою, стосовно якої складається протокол про правопорушення, а також свідками, перекладачем за умови їх наявності.

Проте в протоколі не зазначено на яких підставах призначено ОСОБА_7 (документованої посвідкою на проживання в Україні ПП ІН 149664) перекладачем у цій адміністративній справі.

Крім того, про наявність перекладача, вказано лише у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суду не надано доказів, що перекладач був присутній при складанні відносно ОСОБА_1 оскаржуваної постанови, а міститься лише підпис позивача про отримання копії постанови, викладеної українською мовою.

Суд також зазначає, що особа, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення як перекладач, документована посвідкою на проживання в Україні, тобто сама є іноземним громадянином, і її володіння діловою українською мовою з юридичним напрямом за для виконання нею вимог ст. 274 КУпАП щодо здійснення повного і точного перекладу, повинно бути належним чином додатково підтверджено відповідними документами.

Також, при винесені оскаржуваної постанови, відповідачем не враховано наявність та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Більше того, Мелітопольським міським відділом УДМС України в Запорізькій області не досліджувалося питання наявності вини, яка повинна була бути вираженою у формі умислу. Зокрема, протокол не містить жодних висновків щодо наявності у діях особи вини у вчиненні правопорушення. Постанова містить виключно опис фактичних обставин і зазначення, що такі дії становлять порушення ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення».

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Між тим, у матеріалах справи не міститься доказів, які б підтверджували наявності такої складової правопорушення як вина позивача (умислу чи необережності) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, зокрема, такі докази не зазначені і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Навпаки, позивач приймав усі дії для легалізації свого працевлаштування, маючи відповідний належний діючий Дозвіл №4141 на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданий 14.11.2019 року Державною службою зайнятості (дійсний до 14.11.2022 року), фактично працюючи у ТОВ «БАРАКА 2020» та надаючи відповідні послуги ФОП ОСОБА_4 за Договором надання послуг у сфері торгів №01/07-20 від 01.07.2020 року, жодним чином не порушив вимоги ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про зайнятість населення».

Докази які б спростовували вказані обставини суду не надано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та недоведеність із боку відповідача наявності в діях позивача вини у вчиненні правопорушення за кваліфікацією ч.1 ст. 203 КУпАП.

Отже, відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП, правомірність винесення постанови, що є безумовною підставою для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вищевикладене свідчить про порушення законодавчих гарантій об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та тягне за собою протиправність прийнятої ГУДМС за результатами розгляду цієї справи постанови про накладення адміністративного стягнення № ПН МЗП 000801 від 05 серпня 2020 року.

Таким чином, обставини адміністративного правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності та суд вважає, що у позивача ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Також, відповідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, скасування постанови здійснюється судом без необхідності визнання такої протиправною в силу вичерпного переліку повноважень суду (ч. 3 ст. 286 КАС України) у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, тому суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав та скасовує її.

Відповідно до ч. 3 ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 203, 245, 247, 251, 258 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 8, 9, 72, 77, 122-123, 205, 241-246, 272, 286,371 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП 000801 від 05 серпня 2020 року винесену Мелітопольським міським відділом УДМС України в Запорізькій області відносно громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 січня 2021 року.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ