Справа № 676/2906/20
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/2906/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вдовичинський А.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

03 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2020 року (виготовлене 22 грудня 2020 року в м. Кам`янець-Подільський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 12.05.2020 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.12.2019 за участі ОСОБА_1 та участі ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди на водія автомобіля МАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 за порушення вимог Правил дорожнього руху як винуватця ДТП.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2020 справу передано на розгляд до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області як адміністративного суду.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.12.2020 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Кам`янець-Подільського районного відділу поліції Головного управління поліції в Хмельницькій області щодо не вжиття заходів на заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шпака А. П. від 24.03.2020 про вчинення адміністративного правопорушення.

Зобов`язано Головне управління поліції в Хмельницькій області здійснити реагування на заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шпака А. П. від 24.03.2020 про вчинення адміністративного правопорушення шляхом проведення перевірки.

В частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Кам`янець-Подільського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Хмельницькій області, що полягає у не складанні проколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.12.2019 за участі Костик С.В. та участі ОСОБА_2 та зобов`язати Кам`янець-Подільський районний відділ поліції ГУ Національної поліції в Хмельницькій області скласти протокол про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди на водія автомобіля МАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення вимог Правил дорожнього руху як винуватця ДТП відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області сплаченого судового збору у розмірі 420,40 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що працівниками поліції було допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви представника позивача адвоката Шпака А.П., не вжито належних заходів реагування на подану адвокатом в захист прав його довірителя (позивача по справі) заяву.

При цьому, суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача здійснити реагування на заяву представника позивача адвоката Шпака А. П. від 24.03.2020 про вчинення адміністративного правопорушення шляхом проведення перевірки.

Водночас суд зазначив, що на даному етапі передчасними є вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення, зобов`язати скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки дослідивши наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, орган (посадова особа) має прийняти відповідне рішення.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги, в яких позивач просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю, а відповідач - скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач є потерпілою по факту ДТП і через відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, рішення про притягнення винуватця ДТП до відповідальності не може отримати страховий платіж за пошкоджене авто. Також вказано про те, що не складання відповідачем протоколу на іншого учасника ДТП, а саме на ОСОБА_2 , свідчить про невиконання свої прямих обов`язків передбачених чинним законодавством.

Відповідач в обгрунтування своєї апеляційної скарги вказує на те, що судом при винесенні постанови не вказано, що саме з матеріалів адміністративної справи вбачається вина ОСОБА_2 , а також в резолютивній частині не зазначено, що працівники поліції повинні скласти адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП на ОСОБА_2 .

Крім того відповідачем зазначено, що задовольняючи позовні вимоги позивача суд підмінить державний орган до повноважень якого відноситься розгляд даних питань.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Правом подати відзиви на апеляційні скарги сторони не скористались.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2021 витребувано дану справу із суду першої інстанції.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 відкрито апеляційне провадження справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 03.02.2021 на 11:00 год.

В судове засідання сторони, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явилися про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.02.2020 по справі № 676/8235/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 , на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова суду набрала законної сили.

24.03.2020 представник позивача адвокат Шпак А.П. звернувся із заявою до Керівника Кам`янець-Подільського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Хмельницькій області щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення на водія автомобіля МАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 за порушення вимог ПДР як на винуватця ДТП.

30.03.2020 начальником Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області було направлено супровідним листом т.в.о. начальнику Чемеровецького ВнП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області на 5 аркушах матеріали про вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 за належністю відповідно до наказу МВС № 1395 від 07.11.2015. Копію листа також було направлено представнику позивача адвокату Шпаку А.П., яку він отримав 03.04.2020.

16.04.2020 т.в.о. начальника Чемеровецького ВнП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області було повернуто супровідним листом начальнику Кам`янець-Подільського районного відділу ГУ Національної поліції в Хмельницькій області матеріали про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 17.12.2019 о 14.00 год. на автодорозі Кам`янець-Подільський Ярмолинці Кам`янець-Подільського району без виконання з посиланням на п.7 розділу 8 Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, з вказівкою, що матеріали за належністю мають розглядатися в Кам`янець-Подільському районному відділенні поліції. Копію листа також було направлено представнику позивача адвокату Шпаку А.П.

На час розгляду адміністративної справи в суді заява представника позивача не розглянута.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ (Національної поліції) (зокрема, стаття 124 КУпАП).

Пунктом 1 розділу IX "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (із змінами і доповненнями) передбачено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото-та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до пункту 7 розділу ІХ Інструкції № 1395 уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону № 580-VIII поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Отже, відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, в межах компетенції визначеної даним Кодексом та Законом України "Про Національну поліцію" працівники поліції отримавши звернення представника позивача повинні були вжити відповідні заходи та провести перевірку, а у разі наявності відповідного складу адміністративного правопорушення скласти протокол.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, повноваження щодо встановлення правильності та обґрунтованості складання протоколу про адміністративне правопорушення та підстави для адміністративної відповідальності винної особи за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення відповідно до чинного законодавства покладено виключно на суд, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту розділу IV "Провадження в справах про адміністративні правопорушення" Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що провадження в таких справах включає певні стадії, зокрема, складання протоколу про адміністративне правопорушення (глава 19 КУпАП) та власне розгляд справ про адміністративні правопорушення (глава 22 КУпАП).

Таким чином, складання протоколу про адміністративне правопорушення є початковою стадією провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, відповідальність за яке передбачена ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

При розгляді спору в порядку, передбаченому КАС України щодо правомірності дій працівника поліції по оформленню ДТП, суд не вправі давати відповідну оцінку доказам, на підставі яких притягується особа до адміністративної відповідальності, оскільки такі докази мають оцінюватися лише при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Отже, проаналізувавши статті 221 та 280 КУпАП, колегія суддів вважає, що саме суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, належить виключне повноваження щодо встановлення правильності і обґрунтованості складання працівником Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення та підстави для адміністративної відповідальності винної особи. Суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, при розгляді даної справи, також належить виключне повноваження щодо оцінки доказів, на підставі яких притягується особа до адміністративної відповідальності на відміну від суду, який розглядає спір в порядку, передбаченому КАС України щодо правомірності дій працівника поліції по оформленню ДТП.

Проте, згідно матеріалів справи працівниками поліції було допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви представника позивача адвоката Шпака А.П., не вжито належних заходів реагування на подану адвокатом в захист прав його довірителя (позивача по справі) заяву.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої щодо часткового задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Кам`янець-Подільського районного відділу поліції Головного управління поліції в Хмельницькій області щодо не вжиття заходів на заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шпака А. П. від 24.03.2020 про вчинення адміністративного правопорушення та зобов`язання відповідача здійснити реагування на заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шпака А. П. від 24.03.2020 про вчинення адміністративного правопорушення шляхом проведення перевірки.

В той же час, в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції керуючись статтею 9 КАС України дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Стосовно такого висновку колегія суддів зазначає, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача, шляхом "виходу за межі позовних вимог" - зобов`язання здійснити реагування на заяву позивача, не відповідає правовому механізму закріпленому в ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до якої суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень з таких міркувань.

Із змісту вказаної норми слідує, що "вихід за межі позовних вимог" допустимий тоді коли він сприяє більш ефективному захисту порушеного права позивача, тобто коли позивач обрав не вірний (чи не достатньою ефективний) спосіб захисту, або такий "ефективний" спосіб захисту випливає із характеру спірних правовідносин (кваліфікувати які суд вправі сам), тобто передбачений законом. Однак в першому випадку (в разі обрання позивачем не достатньо ефективного способу захисту) вихід судом за межі позовних вимог має доповнювати, збільшувати судовий захист, а не підміняти його іншим за своїм змістом чи об`ємом. В даному випадку позов підлягає задоволенню повністю із застереженням про вихід за межі позовних вимог.

Як встановлено судом відповідач фактично розглянув заяву позивача і прийняв рішення повернення матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду. Часткове задоволення позову - зобов`язання розглянути заяву, однозначно зменшує об`єм права, про захист якого просив позивач, і не сприяє ефективному захисту, тому не може бути розцінене як "вихід за межі позовних вимог" в розумінні ч. 2 ст. 9 КАС України.

Однак при наявності достатніх підстав суд може прийти до висновку про правильну кваліфікацію і обрання "належного" способу захисту, зокрема в разі нечіткого, або такого що не відповідає спірним правовідносинам чи повноваженням суду, змісту позовних вимог.

Стосовно тверджень позивач про те, що позивач є потерпілим по факту ДТП і через відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, рішення про притягнення винуватця ДТП до відповідальності не може отримати страховий платіж за пошкоджене авто колегія суддів зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є початковою стадією провадження у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, при розгляді спору в порядку, передбаченому КАС України щодо правомірності дій працівника поліції по оформленню ДТП, суд не вправі давати відповідну оцінку доказам, на підставі яких притягується особа до адміністративної відповідальності, оскільки такі докази мають оцінюватися лише при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Вказане також спростовує твердження відповідача про те, що судом при винесенні постанови не вказано, що саме з матеріалів адміністративної справи вбачається вина ОСОБА_2 , а також в резолютивній частині не зазначено, що працівники поліції повинні скласти адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП на ОСОБА_2 , оскільки такі обставини досліджуються при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів відповідача про втручання суду у дискреційні повноваження Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області колегія суддів зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.