Справа № 200/6413/20-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року справа №200/6413/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Азовської митниці Держмитслужби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року (повний текст складено 30 жовтня 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/6413/20-а (суддя І інстанції - Мозговая Н.А.) за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-игування митної вартості товарів,-

У С Т А Н О В И В:

07 липня 2020року позивач, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь", звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 700050/2019/000087/2 від 02.10.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700050/2019/00110 від 02.10.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що митна вартість товару визначена за основним методом - першим (за ціною договору (контракту). На підтвердження митної вартості товару позивачем надано всі наявні документи, за якими визначено митну вартість товару.

Позивач послався на вимоги Митного кодексу України (далі - МК України), якими визначені вимоги до декларанта стосовно формування та підтвердження митної вартості товарів. Вважає, що відповідач неправомірно визначив митну вартість товару за інформацією ресурсу Інтернет. Дане джерело не є офіційним та достовірним джерелом підтвердження вартості придбаного товару.

Надані до митної декларації документи не містили будь-яких розбіжностей, а тому наявні підстави для розрахунку митної вартості товару шляхом застосування першого методу. Ввважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UА 700050/2019/000087/2 від 02.10.2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА 700050/2019/00110 від 02.10.2019 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 200/6413/20-а позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними та скасовано рішення Донецької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UА 700050/2019/000087/2 від 02.10.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА 700050/2019/00110 від 02.10.2019 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Азовської митниці Держмитслужби на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" судовий збір у сумі 7557 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 09 копійок. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Азовської митниці Держмитслужби на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" витрати на професійну правову допомогу в сумі 6299 грн. 25 копійок.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при прийнятті оскаржуваного рішення № UА 700050/2019/000087/2 від 02.10.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА 700050/2019/00110 від 02.10.2019 року було встановлено, що позивачем було занижено митну вартість товару, в зв`язку з чим було донараховано вартість товару. Митна вартість товару визначалась відповідачем з використанням другорядного методу обрахунку відповідно до частини 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Державної фіскальної служби від 11 вересня 2015 року № 689, з урахуванням інформаційного сайту "Asian Metal". За інформацією, яка розміщена на інформаційному сайті сайту "Asian Metal" вартіcть товару складала 38,638 євро/кг Nb.

Також, в апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не врахував критерії обгрунтованості, необхідності, співмірності та пропорційності заявлених сум в розрізі складності справи, визначені ст. 132 КАС України та приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (ідентифікаційний код 00191158) зареєстроване як юридична особа, місцезнаходження - Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1.

01 серпня 2015 року між Metinvest international SA, як продавцем, та Публічним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь", як покупцем, укладений контракт № 089LS-02/554 на постачання фероніобію, за умовами якого обумовлено, що кількість, ціна та технічні характеристики товару, а також його упаковка, маркування, зазначаються в специфікаціях (т.1 а.с. 41-51).

04 липня 2016 року між сторонами вищевказаного контракту укладена додаткова угода № 3 стосовно зміни назви Публічного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" та його реквізитів (т.1 а.с. 52-53).

Додатковими угодами №4 від 27.12.2016 року, №6 від 02.01.2018 року та № 8 від 18.12.2018 року, укладеними між сторонами до вищевказаного контракту № 089LS-02/554 від 01.08.2015 року, був продовжений строк дії контракту до 31.12.2017 року, до 31.12.2018 року та до 31.12.2019 року, відповідно (т.1 а.с. 54-57).

07 січня 2019 року до вищевказаного контракту № 089LS-02/554 від 01.08.2015 року, між сторонами складена та підписана специфікація № 8 на постачання товару FeNd(111), FeNb(112) у кількості 480 МТ +/- 10% за ціною 32,71 Евро за 1 кг чистого ніобію у сплаві на умовах CPT-Маріуполь, згідно INCOTERMS 2010 (т.1 а.с. 58-59).

Згідно з договором доручення № 089лт/002/2012 від 22.03.2012 року про надання послуг з митного декларування товарів, укладеним між ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" (у подальшому змінено назву на - ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь"), як замовником, та ТОВ "Скиф-Шиппинг" (у подальшому змінено назву на - ТОВ "Метінвест-Шиппінг"), як декларантом, замовник доручив, а декларант прийняв на себе зобов`язання з митного декларування товарів замовника, що переміщуються через митний кордон України (а.с. 94-102, 103-104, 105, 106, 107, 108-109, 110, 111, 112-114, 115, 116, 117, 118, 119, 120).

Декларантом ТОВ "Метінвест-Шиппінг" в інтересах ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" подано митну декларацію від 02.10.2019 року № UA700050/2019/006053 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару: фероніобію марки FeNb 65 (112). Додатково додано: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 089LS-02/554 від 01.08.2015 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода № 3 від 04.07.2016 року, додаткова угода № 4 від 27.12.2016 року, додаткова угода № 8 від 18.12.2018 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація № 8 від 07.01.2019 року, митна декларація № UA700050.2019.006030 від 16.10.2019 року, сертифікати якості - сертифікат аналізу 27064 від 23.07.2019 року, сертифікати якості - сертифікат аналізу 27064А від 23.07.2019 року, сертифікати якості - сертифікат аналізу 27259 від 05.08.2019 року, сертифікати якості - сертифікат аналізу 27259А від 05.08.2019 року, сертифікати якості - сертифікат аналізу б/н від 12.09.2019 року, сертифікати якості - сертифікат аналізу б/н від 12.09.2019 року, пакувальний лист б/н для лоту 01.047364 від 10.09.2019 року, пакувальний лист б/н для лоту 01.047395 від 10.09.2019 року, рахунок-фактура (інвойс) № 119806 від 12.09.2019 року, рахунок-фактура (інвойс) № 119807 від 12.09.2019 року, автотранспортна накладна № 1905323 від 12.09.2019 року, супровідний документ Т1 № 19NLАСВ6 від 13.09.2019 року, декларація про походження товару №119723 від 10.09.2019 року, розрахунок ціни (калькуляція) б/н від 29.01.2019 року, рахунок (некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість товару) № 90023597 від 10.09.2019 року, договір (угода, контракт) із третіми особами пов`язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається № 20160331 від 31.03.2016 року, договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається - СВ/МІ-1 від 01.08.2015 року, договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається - зміна 1 до специфікації 16 до договору № 20160331 від 31.03.2016 року, договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається - специфікація 16 до Договору № 20160331 від 31.03.2016 року, договір про надання послуг митного брокера № 089лт/002/2012 від 22.03.2012 року, інші некласифіковані документи - сертифікат на ваги б/н для лоту від 12.09.2019 року, інші некласифіковані документи - Сертифікат на ваги б/н для лоту від 12.09.2019 року (т.1 а.с. 123-124).

За результатом обробки зазначеної декларації посадовими особами відповідача складено повідомлення декларанту №43913 (02.10.2019 року 10:14), в якому зазначено, що з метою здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган має право упевнитися в достовірності або точності заявлених даних, наданих для підтвердження заявленої митної вартості. Орган доходів і зборів вважає, що існуючий взаємозв`язок між продавцем та покупцем вплинув на задекларовану декларантом митну вартість, у зв`язку із чим, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію - визначення витрат у вартісній формі на виробництво одиниці або групі товарів); 4) копія декларації країни відправлення.

Крім того, зазначено, що відповідно до вимог частини 6 статті 53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості товару можуть бути подані інші додаткові документи: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування - страхові документи; а також документи, що містять відомості про вартість страхування, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару (т.1 а.с. 50).

Згідно із повідомленням декларанту № 43923 (02.10.2019 року 10:31) митним органом зазначено, що на вимогу митного органу декларантом не надано додаткові документи, а саме: копію декларації країни відправлення, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, а також не надано експертний висновок ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 25.01.2019 року №190, який надавався при попередніх митних оформленнях за специфікацією № 8 від 07.01.2019 року до зовнішньоекономічного договору № 089LS-02/554 від 01.08.2015 року.

За результатами опрацювання висновку ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 25.01.2019 року №190 та документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено розбіжності, а саме у специфікації від 07.08.2019 року № 8 та комерційних рахунках від 02.10.2019 № 119806, № 119807 зазначена ціна 32,71 EUR/ кг Nb, згідно експертного висновку ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 25.01.2019 року № 190, ціна складає 37,77-38,65 EUR/ кг Nb (т.1а.с. 44-45).

Донецькою митницею ДФС виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA700050/2019/00110 (т.1 а.с. 28-30).

02 жовтня 2019 року Донецькою митницею ДФС ухвалене рішення про коригування митної вартості товарів № UА 700050/2019/000087/2 від 02.10.2019 року з огляду на встановлені розбіжності у заявленій ціні товару.

Рішення мотивоване тим, що за результатами опрацювання висновку ДП "Укрпромзовнішекспертизи" від 25.01.2019 року №190 та документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлені розбіжності, а саме: у специфікації від 07.01.2019 року № 8 до контракту від 01.08.2015 року № 089LS-02/554 та комерційних рахунках від 02.10.2019 № 119806, № 119807 зазначено ціну 32,71 EUR/кг Nb на умовах поставки СРТ Маріуполь; згідно експертного висновку ДП "Укрпромзовнішекспертизи" від 25.01.2019 №190 ціна на фероніобій складає 37,77-38,65 EUR/кг Nb.

З посиланням на ч. 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених Наказом ДФСУ від 11.09.2015 року № 689, в якості масиву інформації використано інформацію Asian Metal , згідно із якою, середнє значення вартості за вміст 1 кг ніобію за період 10 днів, що передує даті: 04.01.2019 року - 38,51 EUR /кг Nb, 03.01.2019 - 38,15 EUR /кг Nb, 02.01.2019 - 38,24 EUR /кг Nb, 29.12.2018-38,24 EUR /кг Nb, 28.12.2018-38,67 EUR /кг Nb, 27.12.2018-38,74 EUR /кг Nb, 26.12.2018-38,99 EUR/кг Nb, 25.12.2018 -38,99 EUR /кг Nb, 24.12.2018-38,99 EUR /кг Nb, 21.12.2018- 38,86 EUR/кг Nb, становить - 38,638 EUR. Середня значення за вміст 1 кг ніобію - 38,638 EUR.

З посиланням на ст.ст. 61,64 МК України, визначення митної вартості товару, митним органом проведено із застосуванням 2 (другорядного методу) з урахуванням інформації мережі Інтернет масив Asian Metal (т.1а.с. 32-33).

02 жовтня 2019 року для випуску товару у вільний обіг було подано в порядку електронного декларування митну декларацію №UA 700050/2019/006053 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару, випуску товару у вільний обіг: фероніобію марки FeNb 65, внаслідок чого, під гарантійні зобов`язання, товар був випущений у вільний обіг (т.1 а.с.123-124).

24 грудня 2019 року Азовською митницею Держмитслужби листом № 275/10/7.1-28-05-01 за результатами розгляду звернення ТОВ "Метінвест-Шиппінг" із долученими додатковими документами щодо підтвердження митної вартості, а саме: протоколу тендерного комітету від 10.12.2018 року №127-ФС, прайс-листа від 15.03.2019 року; електронного листування з представником постачальника про надання знижки, листа ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" про наявність кредиторської заборгованості від 18.12.2019 року № 089лс-02/4666, 089лс-02/4667, витягу з програмного масиву щодо кредиторської заборгованості зазначено про відсутність підстав для прийняття рішення щодо можливості застосування митної вартості товару, заявленої декларантом, з посиланням на не підтвердження надання знижки постачальником, а також на те, що дані наведені у висновку ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 25.01.2019 № 190 та дані спеціалізованого видання "Метал - Експерт. Новини ринків феросплавів" від 07.01.2019 року №252 не підтверджують фактурну вартість фероніобію у розмірі 32,71 євро/кг Nb, що заявлена у рахунку від 02.10.2019 року № 120524, 120527, та специфікації від 07.01.2019 року №8 до зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2015 року № 089LS-02/554, укладеного між ПрАТ "МК "Азовсталь" (Україна) та "METINVEST INTERNATIONAL SA" (Швейцарія). Крім того, зазначено про ненадання запитуваних додаткових документів, а саме: виписки з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкової інформації щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам (а.с. 141-145, т.1).

Позивач не погоджується з ухваленими відповідачем рішеннями про коригування митної вартості товарів № UА 700050/2019/000087/2 від 02.10.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА 700050/2019/00110 від 02.10.2019 року, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Донецька митниця ДФС України (, адреса зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи: 87510, Донецька обл., місто Маріуполь, пр-т Луніна, будинок 1) з 28.11.2019 року перебуває у стані припинення.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі Постанови КМУ № 858 від 02.10.2019 року шляхом реорганізації Донецької митниці ДФС України, створено юридичну особу - Азовська митниця Держмитслужби (, адреса зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, буд. 1), який є належним відповідачем у справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає на ступне.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути розділені на: а) основний; б) другорядні. При цьому потрібно зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Суд звертає увагу на те, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це у свою чергу обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому важливо відмітити, що основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). Кожен із вище зазначених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно із частиною другою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 58 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України). Саме в рамках приписів частини другої статті 53 Митного кодексу України отримує свою безпосередню формалізацію перелік основних документів для підтвердження належності: а) визначення митної вартості товарів; б) обрання методу визначення митної вартості товарів.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 Митного кодексу України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й з положеннями частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якими закріплено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Саме в рамках частини третьої статті 53 Митного кодексу України отримує свою безпосередню формалізацію система додаткових документів, які можуть запитуватися контролюючим органом (факультативний перелік додаткових документів - у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, визначається частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України). При цьому, витребування додаткових документів має субсидіарний характер. Всі документи, як основні, так і додаткові повинні оцінюватися системно. Контролюючий орган не може формулювати власну позицію на одному конкретному документі, при цьому безпідставно не враховуючи інші.

Митним органом можуть бути витребувані додаткові документи : 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Із системного аналізу приписів Розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Верховний Суд у постанові від 14 травня 2019 року в справі №820/2474/16 зазначив, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що вимоги законодавства зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані її складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Частина 2 ст. 53 Митного кодексу України містить перелік обов`язкових документів, які повинні надаватися на підтвердження митної вартості товарів. Митна декларація країни відправлення в такий перелік не включена. Крім того, вказаний документ, як, зокрема, і прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, можуть бути у покупця відсутні, з незалежних від нього причин, що додатково свідчить про безпідставність вимагання таких.

Суд також наголошує, що пунктом 4 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Із наведеної засади випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми викладення та укладення угод.

Положення (умови) контракту та специфікацій до нього, які подавався декларантом позивача при розмитненні товару, залишилися поза увагою митного органу, що призвело до неправомірного витребування митним органом додаткових документів.

Відповідно до п.п. 5 та 6 ч. 2. ст. 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості товарів подаються: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Отже, платіжні та/або бухгалтерські документи подаються за наявності.

Крім того, вимагаючи у декларанта позивача інші додаткові документи, митним органом не враховано те, що витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Митний орган дійшов помилкового висновку про необхідність надання позивачем банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, адже ненадання таких документів у разі несплати рахунку за товар не може бути підставою для сумнівів саме у правильності визначення митної вартості товару.

Всі ці наведені обставини митним органом враховані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем надані суду належні докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його вимоги. Надані позивачем до митного оформлення товару документи не містять суперечностей чи ознак підробки, а також містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Митним органом як суб`єктом владних повноважень, не наведено обґрунтованих доводів причин за яких представлені декларантом на час здійснення митного оформлення документи, які базувалися на об`єктивних даних, не могли бути підставою для визначення митної вартості за першим основним методом її визначення, а саме за ціною договору (контракту); не зазначено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано із застосуванням основного методу; не наведено умов, що унеможливлювали використання обраного декларантом методу визначення митної вартості при наданні декларантом документів, достатніх для підтвердження заявленої митної вартості, за відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності поданих документів.

Частинами 2, 3 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Водночас, сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів на сайті "Asian Metal" не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем не представлено суду належних доказів правомірності рішень, які оскаржуються, в розумінні ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України. Не надано доказів на підтвердження того, що документи, подані для митного оформлення товару, не є достатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, як не надано і доказів неповноти та/або недостовірності заявленої митної вартості, що свідчило б про неможливість застосування обраного позивачем першого методу визначення митної вартості товарів.

Митним органом не враховано, що рішення суб`єкта владних повноважень не можуть базуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що спірні рішення суб`єкта владних повноважень не відповідають вимогам Митного кодексу України.

Прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, порушило права та законні інтереси позивача, у зв`язку із чим, підсумовуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем при зверненні до суду із даним позовом був сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 15.05.2020 року (а.с.30, том 1) та у сумі 5455,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 18.06.2020 року (а.с.31, том 1).

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

Приписами ст.134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Європейський суд із прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Судом встановлено, що відповідно до договору № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 року про надання юридичних послуг (правової допомоги), укладеним між позивачем ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", як клієнтом з однієї сторони, та адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога", клієнт доручив, а адвокатське об`єднання, взяло на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору для виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань клієнт надає адвокатському об`єднанню повноваження, що є дійсними та реалізуються виключно на підставі окремих довіреностей, виданих клієнтом для представництва його інтересів окремими адвокатами, що є учасниками адвокатського об`єднання (а.с. 162-164, том 1).

Згідно із довідкою Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" від 07.03.2018 року адвоката Бузівську Н.М., 07.03.2018 року прийнято до складу учасників Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" (а.с. 167, том 1).

Згідно із копією довіреності № 09-18/7938 від 27.12.2019 року, ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" уповноважено адвоката Бузівську Н.М. представляти інтереси товариства, зокрема, у будь-яких судах будь-яких ланок, у тому числі судах загальної юрисдикції, з усіма правами, наданими чинним законодавством позивачу (а.с. 160, том 1).

Згідно із п. 3.2 договору № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 року, Адвокатське об`єднання зобов`язується за результатом надання послуг, але не пізніше 2 числа місяця, наступного за звітнім, надавати клієнту Акт надання послуг (Акт прийому-передачі наданих послуг).

Відповідно до п. в) п. 4.1 зазначеного договору, клієнт зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги Адвокатського об`єднання на умовах цього договору.

Згідно із п. 5.3 Договору оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється на підставі Актів надання послуг (Актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку та рахунків, наданих Адвокатським об`єднанням. Оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання (а.с.162-164, том 1).

При звернені до суду із даним позовом позивачем наведений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи та який складається з судового збору - 7557,09 грн. та витрат на професійну правничу допомогу (в розрахунку 15% від прожиткового мінімуму на одну особу), - 315,30 грн. за годину роботи адвоката - 8242,15 грн.:

- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції - 315,30 грн.;

- збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) - 315,30 грн.;

- перевірка та підготовка документів - 315,30 грн.;

- підготовка та подання позовної заяви - 945,90 грн.;

- складання та подання відповіді на відзив, письмових пояснень - 315,30 грн.;

- участь у судових засіданнях суду першої інстанції (судодень) - 1000,00 грн.;

- гонорар за складність справи - 5038,05 грн. (а.с. 21-22, том 1).

08.09.2020 року адвокатом Бузівською Н.М. складено розрахунок розміру винагороди по даній справі у розмірі 6614,55 грн., який складається з:

- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції - 315,30 грн.;

- збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) - 315,30 грн.;

- перевірка та підготовка документів - 315,30 грн.;

- складання позовної заяви - 315,30 грн.;

- складання та подання процесуальних документів - 315,30 грн.;

- гонорар за складність справи - 5038,05 грн. (а.с. 191, том 2).

08.09.2020 року між сторонами підписаний Акт приймання передачі-наданих послуг за Додатковою угодою № 151 від 21.05.2020 року до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018 на суму 6614,55 грн. (а.с.192, том 2).

На підставі вказаного Акту позивачу був виставлений рахунок на оплату № 613 від 08.09.2020 року на суму - 6614,55 грн. (а.с.193, том 2).

Відповідно до платіжного доручення № від 18.09.2020 року позивачем на рахунок АО "Всеукраїнська адвокатська допомога" сплачено 6614,55 грн. Призначення платежу: сплата юридичних послуг за договором №180329/АЗСТ від 29.03.2018 року (а.с.194, том 2).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) у розмірі 315,30 грн., суд вважає понесені витрати позивачем такими, що не пов`язані з розглядом справи №200/6413/20-а, оскільки матеріали справи не містять доказів, що підтверджують факт того, що адвокат Бузівська Н.М. зверталась із листами (запитами) до будь-яких органів по даній справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 6299,25 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Наведені відповідачем у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу доводи, у своїй сукупності зводяться до наявності у відповідача певних сумнівів щодо реальності та співмірності наданої допомоги, з підстав, зокрема існування спорів/позовів між сторонами з подібних правовідносин. При цьому жодних доказів на спростування розміру та реальності витрат позивача на правничу допомогу у даній справі, до заяви про зменшення таких витрат, - не додано. Розмір витрат, який на думку відповідача, відповідає ознакам співмірності у даному випадку, відповідачем не зазначений.

Підсумовуючи наведене, враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, як суб`єкта владних повноважень, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі - 7557,09 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі - 6299,25 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Азовської митниці Держмитслужби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 200/6413/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 200/6413/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 02 лютого 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В.Сіваченко