Справа № 420/916/20
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/916/20
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

за участі секретаря Стефанцевої Ю.П.,

представника апелянта - Пудлінської Лариси Іванівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням змін та уточнень, просив:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.11.2019 року;

стягнути з відповідача на його користь індексацію грошового забезпечення за вказаний період з визначенням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців, в сумі 166 810,90 грн., з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позову зазначено, що в спірному періоді йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Позивач вважає, що з урахуванням базового місяця січня 2008 року, відповідач недоплатив йому індексацію грошового забезпечення в сумі 166 810,90 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року позов задоволено.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив із того, що відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою, яка перешкоджає особі в реалізації її права, що пов`язане з отриманням належних бюджетних виплат. Визначаючи розмір недоплаченої суми індексації у розмірі 166 810,90 грн., суд погодився з наданим позивачем розрахунком та зазначив, що вказана сума обрахована за допомогою фахового економіста та відповідачем не спростована.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що індексація грошових доходів населення здійснюється не безумовно, а за наявності відповідних коштів. Не маючи відповідного фінансування та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України, в/ч НОМЕР_1 не мала підстав для здійснення виплати позивачеві індексації в період, зазначений в позовних вимогах. Також апелянтом зазначено, що з 01.03.2018 року відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців і з вказаної дати відповідно до вимог чинного законодавства позивачеві виплачувалась індексація грошового забезпечення у повному обсязі.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 , у якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29.09.2014 року проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

05.11.2019 року позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 85 969,48 грн. та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на всю суму заборгованості станом на дату повного розрахунку (а.с.9).

У відповідь на вказане звернення відповідач листом повідомив, що відповідні розрахунки проведено, розмір індексації становить 1587,96 грн.

Вважаючи порушеними свої права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-XII).

Згідно зі статтею 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 2 ст.5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України №76-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким статтю 5 Закону №1282-XII доповнено частиною шостою, за приписами якої проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

В свою чергу, частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стосовно спірних правовідносин по даній справі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду по справі №825/874/17, який зазначив, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Положеннями Закону №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. При цьому відсутність на рахунках відповідача коштів для виплати індексації грошового забезпечення не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат (доказом наявності поважних причин не проведення розрахунку).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд зазначив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується в/ч НОМЕР_1 , кошти на індексацію грошового забезпечення відсутні.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення.

В свою чергу, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Водночас, з довідки про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що з березня 2018 року у позивача підвищився посадовий оклад (а.с. 17).

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що позивач мав право на отримання індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, тобто до дати підвищення посадового окладу.

Між тим, згідно інформації Держстату індекс споживчих цін у березні 2018 року склав 101,1%, у квітні 2018 року 100,8%, у травні 2018 року 100,0%, у червні 2018 року 100,0%, у липні 2018 року 99,3%, у серпні 2018 року 100,0%, у вересні 2018 року 101,9%, у жовтні 20198 року 101,7%, тобто, у період з березня 2018 року по жовтень 2018 року включно індекс споживчих цін не перевищував 103%, а відтак грошові кошти індексації не підлягали.

Враховуючи, що відповідно до порядку №1078 розрахунок індексу споживчих цін проводиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця, наступного за базовим, то у листопаді 2018 року індекс споживчих цін склав 103,7%, саме з наступного місяця (грудень 2018 року) у відповідача виник обов`язок виплачувати індексацію позивачеві.

Відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 , з грудня 2018 року позивачу виплачувалась індексація грошового забезпечення.

З огляду на вказане, право позивача на отримання індексації грошового забезпечення було порушено у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що позовні вимоги щодо стягнення конкретної суми індексації грошового забезпечення є передчасними та задоволеними судом першої інстанції без фактичного порушення прав позивача в даній частині.

Так, твердження позивача, що при здійсненні розрахунку індексації грошового забезпечення необхідно застосувати базови місяці січень 2008 року та березень 2018 року, знаходяться поза межами предмету розгляду даної справи, оскільки не існує спору з цього приводу.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі 240/11882/19.

Разом з тим, процедура нарахування відповідних сум індексації є дискреційними повноваженнями відповідача та судова колегія позбавлена можливості впливу на вказаний процес на етапі визнання за позивачем права на таке нарахування.

Проте, для захисту порушених прав позивача, судова колегія вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року у розмірах та в порядку, визначених чинним законодавством.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції повною мірою встановлені всі обставини справи, проте їм надано невірну правову оцінку, а також допущено порушення норм процесуального законодавства, судова колегія вважає за необхідне скасувати ухвалене у справі судове рішення та прийняти нове про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.