Справа № 560/8116/20
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8116/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

26 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

представника позивача: Аветяна Артура Георгійовича

представника відповідача: Цица Сергія Віталійовича

представника третьої особи: Сапьолкіної Наталії Вікторівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу депутата Хмельницької обласної ради ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року (ухвалена в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом депутата Хмельницької обласної ради ОСОБА_2 до Хмельницької обласної ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2020 року позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької обласної ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

11 грудня 2020 року депутатом Хмельницької обласної ради ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила зупинити дію рішення першої сесії Хмельницької обласної ради VIII скликання №4-1/2020 «Про обрання голови Хмельницької обласної ради» від 07.12.2020 до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі №560/8116/20.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що лічильною комісією під час встановлення результатів таємного голосування було порушено вимоги статті 60 Регламенту (було враховано як дійсні бюлетені два бюлетені, які не відповідають вимогам регламенту, а саме на яких некоректно проставлено позначки). Тому кандидат на посаду голови Хмельницької обласної ради ОСОБА_1 від Хмельницької обласної організації політичної партії «ЗА МАЙБУТНЄ» одержала лише 31 голос за обрання її головою Хмельницької обласної ради, тобто не набрала необхідної кількості голосів, що передбачено ч. 7 ст. 81 Регламенту. Таким чином, на переконання апелянта, вибори голови Хмельницької обласної ради VIII скликання від 07 грудня 2020 року є такими, що не відбулися, у зв`язку із чим вважає, що мають бути здійснені дії щодо проведення повторних виборів.

Тому, на переконання апелянта, зважаючи на повноваження, які має голова ради, та питання, вирішення яких входить до його компетенції, вжиття заходів забезпечення позову дасть змогу зупинити прийняття рішень неправомочною Хмельницькою обласною радою (найближче засідання призначено на 14 грудня 2020 року) та розпоряджень її протиправно обраною головою, а тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, відносно яких можуть бути прийняті акти індивідуальної дії неправомочною радою до ухвалення рішення в даній адміністративній справі.

Водночас, вважає, що існує загроза підписання ОСОБА_1 , яку було обрано головою Хмельницької обласної ради VIII скликання із порушенням Регламенту, офіційних документів Хмельницької обласної ради, що зумовить їх протиправність і потребуватиме звернення до суду з новими позовами.

У зв`язку з чим, позивач вважає, що буде неможливим ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, якщо не зупинити дію рішення першої сесії Хмельницької обласної ради VIII скликання №4-1/2020 «Про обрання голови Хмельницької обласної ради» від 07.12.2020.

15 грудня 2020 року до суду від відповідача та третьої особи надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначено про безпідставність її доводів.

Розглянувши вказані відзиви, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Згідно з ч. 10 ст. 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

З матеріалів справи встановлено, що 15 грудня 2020 року на електронну адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу, які не підписані електронно-цифровим підписом у встановленому законом порядку. На підтвердження зазначеного, головним спеціалістом відділу надання інформаційних послуг руху адміністративних справ та діловодства суду Друзь Ю.О. складено відповідну довідку.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що правовий статус електронного цифрового підпису визначає Закон України "Про електронний цифровий підпис" від 22 травня 2003 року № 852-IV. Згідно з ст. 4 вказаного Закону електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів.

Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

За приписами ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22 травня 2003 року № 851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним цифровим підписом автора.

Між тим, положеннями ч. 2 ст. 167 КАС України визначено, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Таким чином, оскільки відзиви не містять електронних цифрових підписів, тобто подані без додержання вимог ч. 1 ст. 167 КАС України, то останні не можуть бути розглянуті судом та підлягають поверненню заявникам без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, просили суд відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які відображені у постанові від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, мав обов`язок надати оцінку по пунктах підстав для забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 19.10.2020 року у справі № 240/9671/19.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 є депутатом Хмельницької обласної ради VIII скликання, що підтверджується тимчасовим посвідченням № 40 від 25 листопада 2020 року.

07 грудня 2020 року відбулось перше пленарне засідання першої сесії Хмельницької обласної ради восьмого скликання.

Відповідно до протоколу першого пленарного засідання першої сесії Хмельницької обласної ради восьмого скликання серед інших розглянуті питання:

- Про утворення лічильної комісії обласної ради, номер рашення 1-1/2020;

- Про обрання голови Хмельницької обласної ради, номер рішення 4-1/2020.

З метою проведення виборів голови Хмельницької обласної ради восьмого скликання та належного підрахунку голосів було утворено лічильну комісію з виборів голови Хмельницької обласної ради восьмого скликання.

За результатами таємного голосування з виборів голови Хмельницької обласної ради вважати обраним головою Хмельницької обласної ради депутата ОСОБА_1 від Хмельницької обласної організації політичної партії "ЗА МАЙБУТНЄ".

Водночас, на переконання апелянта лічильною комісією під час встановлення результатів таємного голосування було порушено вимоги статті 60 Регламенту (було враховано як дійсні бюлетені два бюлетені, які не відповідають вимогам регламенту, а саме на яких некоректно проставлено позначки).

Тому, позивач вважає, що кандидат на посаду голови Хмельницької обласної ради ОСОБА_1 від Хмельницької обласної організації політичної партії «ЗА МАЙБУТНЄ» одержала лише 31 голос за обрання її головою Хмельницької обласної ради, тобто не набрала необхідної кількості голосів, що передбачено ч. 7 ст. 81 Регламенту. Таким чином, на думку апелянта вибори голови Хмельницької обласної ради VIII скликання від 07 грудня 2020 року є такими, що не відбулися, у зв`язку із чим мають бути здійснені дії щодо проведення повторних виборів.

У зв`язку чим позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, а також із заявою про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення першої сесії Хмельницької обласної ради восьмого скликання

На переконання апелянта підставою для забезпечення адміністративного позову є очевидне порушення дільничною комісією Хмельницької обласної ради приписів ст.ст.60,81 регламенту Хмельницької обласної ради та відповідно порушення приписів ч.2 ст.19, ст.38 Конституції, тому апелянт вважає дану обставину правовою підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Однак, колегія суддів не погоджується із вказаними доводами апелянта, оскільки вказані твердження заявника про протиправність дій лічильної комісії з виборів голови Хмельницької обласної ради VIII скликання заявник фактично вказує про ознаки очевидної протиправності рішення суб`єкта владних повноважень дію якого він просить зупинити. Проте, наведені заявником обґрунтування є недостатніми та такими, що не підтверджують очевидність ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до суду, таким рішенням. Наявність таких ознак у спірному випадку може бути виявлена судом лише на підставі повного з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Вказані обставини свідчать про безпідставність вищенаведених доводів заявником.

Також, як на підставу для забезпечення адміністративного позову заявник посилається на те, що існує загроза підписання ОСОБА_1 , яку було обрано головою Хмельницької обласної ради VIII скликання із порушенням Регламенту, офіційних документів Хмельницької обласної ради, що зумовить їх протиправність і потребуватиме звернення до суду з новими позовами. Тобто, заявник фактично вказує про можливість порушення інтересів Хмельницької обласної ради, а не власних.

Тобто, зазначене позивачем порушення прав має ймовірний, виключний прогнозований характер, позивач не зазначила про негативні наслідки, які для неї настануть без вжиття заходів забезпечення позову.

Суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №826/16509/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Проте наведені заявником обґрунтування є недостатніми та такими, що не підтверджують очевидність ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням.

Сама лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Вказані заявником доводи про наявність ознак протиправності оскаржуваного рішення відповідача не можуть вважатись підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки потребують детальної оцінки з перевіркою їх доказами за процедурою, передбаченою нормами процесуального закону в межах адміністративного процесу. Наявність таких ознак у спірному випадку може бути виявлена судом тільки на підставі повного з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Отже, у спірному випадку відсутні достатні підстави для твердження про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. Однак, застосовуючи такий інститут, необхідно перш за все враховувати його мету та запобігати вирішенню спору у справі шляхом задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім цього, заявником не було наведено аргументованих відомостей про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення прав позивача в такій мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову.

Аргументація заяви про забезпечення позову в тій частині, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, ґрунтується на припущеннях заявника без підтвердження того, що такі обставини настануть.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, а заява повинна містити належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року по справі №826/17117/18.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову не вказано, як саме невжиття таких заходів істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, порушить право на ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів саме депутата Хмельницької обласної ради ОСОБА_2.

Так, Верховний Суд у своїй практиці (зокрема, у постанові від 29 жовтня 2020 року по справі № 580/44/19) неодноразово застосовував критерії, які дозволяють виявити наявність або відсутність охоронюваного законом інтересу в особи, яка звертається за судовим захистом. Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який:

- має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права;

- пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

- є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

- є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу або скаржнику;

- порушений суб`єктом владних повноважень.

Тобто, прийняття судового рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Крім того, необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції. Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чи відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу депутата Хмельницької обласної ради ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 лютого 2021 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.