Справа № 380/7045/20
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 380/7045/20 пров. № А/857/13995/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Бруновська Н.В.

суддя Запотічний І.І,

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача Ігнатенко С.С.

представник відповідача Козоріз О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року (головуючий суддя Грень Н.М., м.Львів, проголошено о 11:33:52, повне судове рішення складено 12 жовтня 2020 року) у справі № 380/7045/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» (далі позивач, ТзОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ»), звернулось в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02 червня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що оскарженим податковим повідомлення-рішення визначено позивачу суму від`ємного значення, яка заявлена в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, та яка перевищує суму такого боргу, в розмірі 118 000 грн. Позивач вважав рішення податкового органу протиправним з огляду на те, що висновки акту перевірки №628/52.04/33667445 від 13.04.2020 не ґрунтуються на звітних документах, які були предметом камеральної перевірки. Зазначав, що спрямування від`ємного значення на зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 118 000,00 грн Товариство здійснювало відповідно до іншого уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з ПДВ за лютий 2020 від 10.04.2020 за №. Вважав, що такі дії Товариства повністю відповідають вимогам податкового законодавства, оскільки акт перевірки №628/52.04/33667445 від 13.04.2020 висновків щодо неправомірності декларування позивачем за лютий 2020 від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного(податкового) періоду у розмірі 954 528 грн не містить.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 02 червня 2020 року.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить апеляційний суд скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що висновки суду першої інстанції є неправомірними, оскільки зарахування суми від`ємного значення у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість можливе лише за умови, що податковий борг виник за попередні звітні (податкові) періоди. У зазначеному випадку звітним періодом був лютий 2020 року, відповідно податковий борг мав би утворитись у місяцях, що передували лютому 2020 року. Згідно даних інтегрованої картки платника податків податковий борг виник року внаслідок поданої до ГУ ДПС у Львівській області Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленими самостійно виявлених помилок до податкової декларації з ПДВ від 13 березня 2020 року №. Відповідно, позивачем невірно врахована сума податкового боргу, яка виникла лише 13 березня 2020 року та існувала на дату подання декларації за лютий 2020 року.

У відповідь на апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, Зазначає, що спірна ситуація стосується тільки напрямку використання позивачем задекларованого від`ємного значення податку на додану вартість, тобто зарахування таких сум у зменшення існуючого на дату подання декларації податкового боргу, спрямування цих сум до бюджетного відшкодування чи їх зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного періоду. Крім того, стверджує що у разі наявності у платника податку на дату подання ним податкової звітності з ПДВ податкового боргу з цього податку, такий платник має право зарахувати суму від`ємного значення податку на додану вартість, сформовану за результатами такої податкової звітності, у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, в частині, що не перевищує реєстраційну суму такого платника на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує у повному обсязі.

Представник позивача, який бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти вимог апеляційної скарги заперечує з мотивів викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи посадовими особами Головного управління ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку ТзОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ» з питань перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з подану на додану вартість від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за лютий 2020 року.

За результатами перевірки складено акт №628/52.04/33667445 від 13 квітня 2020 року.

За змістом акту контролюючий орган зробив висновок про порушення позивачем пункту200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме неправомірного віднесення до рядка 20.1 Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленими самостійно виявлених помилок до податкової декларації за звітний податковий період лютий 2020 суму на суму 118 000 грн, що призвело до неправомірного погашення в картці особового рахунку платника податкового боргу в сумі 118 000 грн.

На підставі акту перевірки податковий орган виніс податкове повідомлення-рішення від 02 червня 2020 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 118 000,00 грн.

Позивач подав скаргу на зазначене податкове повідомлення-рішення, однак таку рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 12 серпня 2020 року №25285/6/99-00-06-02-01-06 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Позивач вважав прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправними відтак звернувся в суд з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що факти, встановлені актом перевірки є необґрунтованими, безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи, а податкове повідомлення-рішення, прийняте на його підставі, - протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступні міркування.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає статі (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1-цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З аналізу наведених норм права, суд дійшов висновку, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 ст. 200 ПК України, платник податку наділений правом самостійно визначити порядок використання суми від`ємного значення з податку на додану вартість, сформованого між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за результатом господарської діяльності. Так, суб`єкт господарювання може ці суми використати у напрямку зменшення наявного податкового боргу, зарахувати до складу податкового кредиту наступного звітного періоду чи одержати їх з бюджету на власний рахунок.

Суд зауважує, що саме до повноважень платника податку належить вирішення питання яким чином використати суму від`ємного значення з податку на додану вартість у відповідності до положень п. 200.4 ст. 200 ПК України.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 за № 21, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 (далі - Порядок).

Підпунктом 2 пункту 5 розділу V Порядку визначено, що якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1.

Згідно підпунктів 3 та 4 пункту 5 Розділу V Порядку, сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20.

Сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1);

підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3.

З аналізу наведених положень Порядку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у разі наявності у платника податку на дату подання ним податкової звітності з ПДВ податкового боргу з цього податку, такий платник має право зарахувати суму від`ємного значення податку на додану вартість, сформовану за результатами такої податкової звітності, у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, в частині, що не перевищує реєстраційну суму такого платника на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що за змістом Податкового кодексу України, сума від`ємного значення враховується у зменшення суми податкового боргу з податку за умов:

по перше - податковий борг повинен виникнути за попередні звітні (податкові) періоди;

по друге - при від`ємному значенні суми розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що від`ємне значення ПДВ (рядок 19, рядок 20 декларації = 954 528 грн) розраховано позивачем, як різниця між Рядком 9 декларації = 73 799 грн та Рядком 17 декларації = 1 028 327 грн декларації за лютий 2020 року, що відповідає нормам пункту 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України.

Контролюючим органом ні під час проведення перевірки, ні під час розгляду справи правомірність декларування позивачем від`ємного значення з ПДВ за лютий 2020 року на загальну суму 954 528 грн не заперечується.

Судом встановлено, що частину вказаного, правомірно задекларованого від`ємного значення позивач спрямував у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 118 000,00 грн (р. 20.1 декларації), який існував на дату подання відповідної податкової звітності. Дата подання уточненої податкової звітності з ПДВ за лютий 2020 року є 10.04.2020.

Факт існування податкового боргу на дату подання податкової звітності, станом на 10.04.2020, підтверджується: контролюючим органом у акті перевірки № 628/52.04/33667445 від 13.04.2020, у якому зазначено дати виникнення податкового боргу з ПДВ 13.03.2020. Згідно з даними інтегрованої картки платника податків за кодом бюджетної класифікації 14010100 податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (послуг), вбачається, що у позивача внаслідок подання уточнюючих декларацій за минулі звітні періоди (січень 2020) виник податковий борг, розмір якого після застосування штрафних фінансових санкцій станом на 31.03.2020 становив 121 024,78 грн.

З наведеного суд вважає, що при поданні 10 квітня 2020 року податкової звітності за лютий 2020 року, позивач правомірно, визначив до зарахування частину наявного від`ємного значення по податку на додану вартість у розмірі 954 528 грн у зменшення існуючої на дату подання суми податкового боргу, що виник за попередні звітні періоди по відношенню до лютого 2020 року (податковий борг у розмірі 118 000,00 грн, відновився в обліковій картці платника, внаслідок подання позивачем уточнюючого розрахунку до податкової звітності з ПДВ за січень 2020), а тому відповідний показник рядки 20.1 позивачем було визначено правильно, з дотриманням вимог пункту 200.4 ст. 200 ПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно задовольнив позов, оскільки податкове повідомлення-рішення № від 06.06.2019, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 929 199 грн, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга контролюючого органу не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Згідно приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для стягнення судових витрат не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 380/7045/20- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 03 лютого 2021 року.