Справа № 640/840/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 640/840/20

адміністративне провадження № К/9901/36845/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Кашпур О.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року

у справі №640/840/20

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі №640/840/20.

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2021 року відмовлено скаржнику в задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені в ньому причини пропуску строку неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано скаржнику повідомити Суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, а саме, підтвердити поважність пропуску строку на касаційне оскарження з 19 листопада 2020 року до першого звернення з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції 25 листопада 2020 року, та з моменту отримання ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2020 року про повернення вперше поданої касаційної скарги (17 грудня 2020 року) до повторного подання касаційної скарги (30 грудня 2020 року).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (код 190) копія ухвали Верховного Суду від 11 січня 2021 року отримана представником скаржника 14 січня 2021 року.

16 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява Міністерства внутрішніх справ України про усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 11 січня 2021 року.

У заяві скаржник зазначає, що вперше звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду у встановлений процесуальним законом строк, на підтвердження цього скаржником надано копію конверту та супровідний лист суду апеляційної інстанції.

Пропуск строку на касаційне оскарження з моменту отримання ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2020 року про повернення вперше поданої касаційної скарги (17 грудня 2020 року) до повторного подання касаційної скарги (30 грудня 2020 року) скаржник обґрунтовує тим, що лише 30 грудня 2020 року було усунуто недоліки, які стали підставою для повернення касаційної скарги, а саме внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо можливості здійснення самопредставництва Міністерства внутрішніх справ України Отродою Т.Ю. Крім того, в ухвалі Верховного Суду від 14 грудня 2020 року зазначено, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду з касаційною скаргою.

Також скаржник зазначає, що право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист.

Перевіряючи доводи, якими скаржник обґрунтовує поважність пропуску строку на касаційне оскарження в клопотанні, яке надійшло 16 січня 2021 року, Судом з`ясовано, що скаржником не наведено підстав поважності пропуску строку на касаційне оскарження, що свідчить про невиконання скаржником вимог ухвали від 11 січня 2021 року.

Щодо доводів скаржника з приводу вчасного подання касаційної скарги вперше, через невчасне отримання копії постанови апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначає про помилковість позиції МВС України щодо того, що у зв`язку із отриманням постанови апеляційної інстанції від 20 жовтня 2020 року лише 15 листопада 2020 року, строк на касаційне оскарження такого судового рішення розпочався 16 листопада 2020 року.

Так, частиною 2 статті 329 КАС України визначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Таким чином0 невчасне отримання копії судового рішення є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, а не призводить до початку перебігу строку на оскарження саме з дати отримання відповідного судового рішення.

Щодо доводів скаржника про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо можливості здійснення самопредставництва МВС України Отродою Т.Ю., Суд вважає за доцільне зазначити, що ці питання є внутрішніми питаннями організації роботи, та такі обставини не можуть бути підставою для обґрунтування причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

Крім цього, Суд зазначає, що право на повторне подання касаційної скарги не може розумітися таким чином, що якщо вперше скаргу було подано у встановлений КАС України строк і у подальшому повернуто скаржнику, то повторно таку скаргу може бути подано протягом будь-якого строку, і строк на звернення до суду касаційної інстанції в такому випадку однозначно підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.

Суд звертає увагу скаржника на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Суд акцентує увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 - КАС України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України", принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Таким чином, оскільки скаржником належним чином не підтверджено поважність причин пропуску строку касаційного оскарження, Суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржником у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження підстав пропуску такого строку поважними, а отже в задоволені клопотання від 16 січня 2021 року слід відмовити.

Колегія суддів звертає увагу на те, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

При цьому, Верховний Суд зауважує, що маючи намір добросовісного виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строків на касаційне оскарження судового рішення, скаржник не був позбавлений можливості подати повторну касаційну скаргу за підписом іншої особи, яка має право вчиняти відповідні дії від імені Міністерства юстиції України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що Міністерством внутрішніх справ України не вказано поважних причин пропуску на касаційне оскарження, не надано доказів щодо вжиття заходів для повторного подання касаційної скарги у найкоротші строки після її повернення, не обґрунтовано зволікання з повторним поданням касаційної скарги.

Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк, встановлений статтею 329 КАС України, відповідачем не наведено.

Станом на день постановлення цієї ухвали на виконання ухвали Верховного Суду від 11 січня 2021 року, будь-яких інших заяв чи клопотань від скаржника до суду не надходило.

Тому, є всі підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто.

Згідно пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на наведене та виходячи з того, що на вимогу суду скаржником не наведено інших причин поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень з моменту отримання ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2020 року про повернення вперше поданої касаційної скарги (17 грудня 2020 року) до повторного подання касаційної скарги (30 грудня 2020 року), у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Також суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. В задоволені клопотання Міністерства внутрішніх справ України від 16 січня 2021 року про поновлення строку на касаційне оскарження відмовити.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі №640/840/20.

3. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

................................

................................

................................

А.В. Жук

О.В. Кашпур

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду