Справа № 502/110/20
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/110/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Новицької А.І.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

молодшого сержанта Відділу патрульної поліції у м. Ізмаїл

Каврина Максима Дмитровича,

Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції

про

скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 21.01.2020 р. звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом на обґрунтування якого з урахуванням уточненого адміністративного позову від 30.01.2020 р. зазначив, що він 15.01.2020 р. рухаючись на транспортному засобі марки «Газель», д/н « НОМЕР_1 » по проспекту Суворова в м. Ізмаїл, перетинаючи кільцеву дорогу «Одеса - Рені», був зупинений молодшим сержантом поліції Каврином М.Д. На запитання позивача щодо причини зупинки, сержант пояснив, що позивач порушив п. 9.8. ПДР (в день не були ввімкнені фари ближнього світла). Та як на його транспортному засобі був увімкнений тумблер світла, він попросив інспектора надати докази його порушення. На його прохання інспектор надав на мобільному телефоні відеозапис, на якому було видно рух автомобілю марки «Газель», синього кольору з увімкненим світлом. Незважаючи на це, сержант поліції все же мав намір складати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за уявне правопорушення та вимагав надати документи для цього. Згідно наданого відеодоказу сержантом, можна зробити висновок, що правопорушення позивачем не було скоєно, оскільки фари ближнього світла були увімкнені, що чітко видно на відеозаписі. В подальшому позивач був змушений надати документи (посвідчення водія, реєстраційний талон на авто, свідоцтво учасника бойових дій (так як інспектор вимагав страховий поліс)), інспектор мав намір складати постанову. При складанні постанови, посадова особа не взяла до уваги Рішення Конституційного суду від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015, яке передбачає те, що постанова не може складатися на дорозі, а повинна складатися при адміністративно-територіальній одиниці.

При складанні постанови сержант пояснив, що буде складати постанову, згідно ч. 2. ст. 122 КУпАП. На запитання позивача, чому постанова складається саме згідно цієї статті, а не згідно ст. 125 КУпАП, якщо сержант вважає, що позивач порушив саме п. 9.8 ПДР, сержант відповів, що підставою для цього є те, що позивач вимагав у нього надати службове посвідчення (згідно п. 3, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію») та вимагав продемонструвати для ознайомлення докази правопорушення. Тобто цим самим, він нібито мав необережність образити сержанта, адже зі слів сержанта, він з самого початку хотів просто усно попередити про його нібито правопорушення згідно ст. 125 КУпАП, а виходячи з особистої образи сержанта, прийняв рішення навмисно складати постанову про накладення адміністративного стягнення та притягнення до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, з накладенням штрафу в сумі 425,00 гривень. Якщо вважати, що позивачем нібито було порушено п.9.8 ПДР, то його не може бути піддано відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, а саме за неввімкнення за межами населеного пункту ближнього світла фар, оскільки згідно п.9.8 ПДР, з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Денні ходові вогні - це зовнішні світлові прилади і з точки зору ПДР України, вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР України «Попереджувальні сигнали», в той час як вимоги ч. 2, ст. 122 КУпАП щодо користування зовнішніми світловими приладами передбачено у розділі 19 ПДР України «Користування зовнішніми освітлювальними приладами». Тобто, правопорушення, за яким кваліфіковано дії позивача, підпадає під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП, відповідно до змісту якого, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Також позивач зазначає, що сержант повинен був діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач вважає, що сержант Каврин М.Д. навмисно перевищив свої повноваження.

На підставі вищезазначеного позивач просив суд постанову серії ДПО18 № 605680 від 15.01.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП cкасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

17.11.2020 року від представника співвідповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області, надійшло пояснення в якому вказано, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 15.01.2020 року знаходячись на службі, під час виконання службових обов`язків, інспектор відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП сержант поліції Каврин М.Д. , виявив транспортний засіб «ГАЗ 2705-414», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням (як пізніше стало відомо) ОСОБА_1 , що рухався о 11 годині 08 хвилин в Одеській області, Ізмаїльський район, автодорога Одеса - Рені, 230 кілометр, поза населеним пунктом без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В подальшому, даний транспортний засіб був зупинений згідно ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські патрульної поліції представились та роз`яснили позивачу суть правопорушення. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі - Правила, Правила дорожнього руху) передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; ...». Дорожння обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен урахувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом. Розділом 9 Правил Дорожнього руху встановлено, що попереджувальні сигнали застосовуються для своєчасного інформування учасників дорожнього руху про намір виконати маневр, залучення уваги транспортного засобу, виділення транспортного засобу в потоці та попередженя про небезпечні ситуації. Згідно п. 9.8 ПДР України передбачено з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Тобто, наведеною нормою закріплено обов`язок використання водієм денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнього світла фар протягом певного періоду часу під час руху поза населеними пунктами. Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху встановлено, що денні ходові вогні це зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби. Таким чином, в цьому випадку з боку позивача маються порушення правил користування зовнішніми освітлювальним приладами. Пунктом 19 ПДР України, як зазначає позивач, передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами. Згідно із цим пунктом у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається на всіх механічних транспортних засобах повинні бути ввімкненні - фари ближнього (дальнього) світла. Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом, що, з огляду на положення п. 9.8 ПДР, обумовлює обов`язок його використання протягом певного періоду часу під час руху поза населеними пунктами. При цьому, п. 19 ПДР, на який посилався позивач, не регламентує порядок користування зовнішніми освітлювальними приладами у період з 1 жовтня по 1 травня. Такий порядок визначено саме п. 9.8 ПДР на який обґрунтовано послався в оскаржуваній постанові відповідач. Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення таких дій, зокрема, по-перше - порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами; по-друге - порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Доводи позивача, що відповідач повинен був застосувати вимоги ст. 125 КУпАП, якою передбачена відповідальність за інші порушення ПДР України є не обґрунтованими, оскільки в постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 760/4739/17 зазначено, що за аналогічне правопорушення передбачена відповідальність, згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП. Отже, встановивши недотримання позивачем вимог п. 9.8 ПДР, в частині визначених правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, відповідач обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності саме за вказаною нормою КУпАП. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17 травня 2018 року у справі №726/786/17 та від 07.02.2018 року пo справі №285/1619/17. Факт вчинення адміністративного правопорушення зафіксовано на службовий відеореєстратор поліцейських. На 43-ій секунді відеозапису вбачається силует транспортного засобу під керуванням, як пізніше стало відомо ОСОБА_1 , реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який рухається без ввімкнутого ближнього світла фар переїжджаючи через залізничний переїзд. На 45-ій секунді відеозапису, позивач, помітивши автомобіль патрульної поліції та поліцейських увімкнув фари ближнього світла. Також представник відповідача вказує, що відеореєстратор Xaiomi YI Car DVR закріплений в патрульному автомобілі знаходиться на балансі УПП в Одеській області ДПП, є державною власністю та призначений для забезпечення дотримання громадянами правил дорожнього руху. Наданий стороною відповідача відеозапис з реєстратора відображає обставини описані в оскаржуваній постанові. На відеозаписі зафіксовано дату, час, місце правопорушення, транспортний засіб позивача, який рухається поза населеним пунктом без ввімкненого ближнього світла фар. Відеозапис правопорушення не має ознак монтажу та вівся безперервно, від моменту вчинення правопорушення до зупинки автомобіля. В момент вчинення позивачем порушення ПДР України на вулиці були погодні осадки (туман), який є потенційно небезпечними для інших учасників дорожнього руху та пішоходів. У таких умовах, позивача могли не бачити інші водії, які рухались по зустрічній смузі та позаду позивача, у результаті чого могли призвести до аварійної ситуації. Під час розгляду справи, позивача було ознайомлено з його правами, згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейський письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку ч. 5 ст. 278 КУпАП - не надходило. За дане правопорушення відповідачем відносно позивача було винесено постанову про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також представник відповідача вказує, що під час винесення оскаржуваної постанови посадова особа мала право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущеним нею порушенням. Посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, є безпідставними та неаргументованими, оскільки позивач помилково тлумачить рішення Конституційного суду України на свою користь. Таким чином, з огляду на все вищезазначене представник відповідача, вказує, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення. Інспектор мав всі законні підстави для складання адміністративних матеріалів по справі, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими.

На підставі вищезазначеного, представник співвідповідача просив суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити.

Відповідач молодший сержант Відділу патрульної поліції у м. Ізмаїл Каврин Максим Дмитрович в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність

Заслухавши пояснення позивача, в ході з`ясування обставин справи та дослідження доказів, судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин:

15.01.2020 року об 11 годині 08 хвилин поліцейським роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області сержантом поліції Каврин Максимом Дмитровичем було винесено постанову серії ДПО18 № 605680, згідно з якою ОСОБА_1 було визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яке виразилось у тому, що 15.01.2020 року водій керував транспортним засобом «ГАЗ 2705-414», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » по проспекту Суворова в м. Ізмаїл Одеської області на 230 км. дороги Одеса-Рені, поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів, чим порушив п. 9.8 ПДР, в якому зазначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар, у зв`язку з чим на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. При цьому в постанові зазначено, що до неї додається відеозапис, на якому зафіксоване відповідне порушення.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора Xiaomi Yi Cat DVR, який, як зазначено в поясненнях представника відповідача, закріплений в патрульному автомобілі та знаходиться на балансі УПП в Одеській області, судом встановлено, що підставою для зупинки 15.01.2020 р. о 11 годині 08 хвилин поліцейським транспортного засобу під керуванням позивача, а саме «ГАЗ 2705-414», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » стало те, що на 43 секунді відеозапису вбачається силует транспортного засобу позивача, який рухається без ввімкненого ближнього світла фар, переїжджаючи через залізничний переїзд, а на 45-й секунді відеозапису, позивач, помітивши автомобіль патрульної поліції та поліцейських увімкнув фари ближнього світла. При цьому світло фар легкового автомобіля, який рухався безпосередньо позаду транспортного засобу позивача, безперервно спостерігається починаючи з 40-ї секунди відеозапису, тобто на більш на значній відстані.

Факт того, що відповідний транспортний засіб, зафіксований на відеозаписі та який був зупинений співробітником поліції, належить ОСОБА_1 , позивач підтвердив в судовому засіданні, відповідаючи на відповідне питання головуючого судді.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 9.8 Правил дорожнього руху - під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Твердження позивача, що на його транспортному зсобі під час руху було увімкнено ближнє світло фар, спростовуються дослідженими судом відеозаписом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до роз`яснення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається з Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Згідно з ч. 2 Розділу ІІІ зазначеної Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд встановивши обставини справи приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є доведеним, а дії інспектора відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області щодо складення відносно позивача постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності правомірними.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 122, 251, 283, 287, 288 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до молодшого сержанта Відділу патрульної поліції у м. Ізмаїл Каврина Максима Дмитровича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников