Справа № 686/22030/20
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/22030/20

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

03 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що винесена постанова є незаконною, оскільки при її складанні було грубо порушено норми чинного законодавства України та його права.

Крім того, вказує, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів його вини у вчиненні пред`явленого йому правопорушення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 03.02.2021 року було винесено ухвалу.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти постанову про задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що постановою Адміністративної комісії Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про адміністративне правопорушення № 24-Б від 25.08.2020 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в графі розмірі 1 700 грн. Як вбачається з матеріалів справи, постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №000143 від 01.07.2020 року, відповідно до якого 01.07.2020 року по АДРЕСА_1 , виявлено що на об`єкті благоустрою не своєчасно знищується трава та бур`ян висотою більше 10 см., що є порушенням п.3.2.13, п.3.2.5 Правил благоустрою м. Хмельницького».

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення підтверджено показами свідка ОСОБА_2 , що свідчить про правомірність винесеної постанови.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" 2807-IV від 06.09.2005 (далі - Закон № 2807-IV) встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства, Рада міністрів самоврядування Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону № 2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно із частиною 1 статті 34 Закону №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Статтею 12 Закону №2807-IV передбачено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

До об`єктів благоустрою населених пунктів відповідно до статті 13 зазначеного Закону належать: 1) території загального користування: парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам`ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози , проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів згідно із статтею 17 Закону №2807-IV зобов`язані, зокрема, утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту, прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

Також, відповідно до ч. 1 ст.34 Закону №2807-IV, правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Правила затверджені Хмельницькою міською радою в межах наданих їй повноважень з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів та є обов`язковими для виконання всіма розміщеними на території міста органами державної влади, комунальними підприємствами, об`єднаннями громадян, юридичними (усіх форм власності) та фізичними особами, які перебувають на території міста Хмельницького.

Згідно п.3.2.13, п.3.2.5 Правил благоустрою території м. Хмельницького, громадяни, керівники та відповідальні особи, призначені керівниками, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, фізичні особи-підприємці, у тому числі орендарі або користувачі приміщень, тимчасових споруд, транспортних зупинок у сфері благоустрою території міста зобов`язані: на об`єктах благоустрою (їх частинах), що перебувають у їх власності або користуванні, регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву висотою більше 10 см, проводити боротьбу по знищенню карантинних рослин. Скошена трава та бур`ян повинні бути прибрані в день скошення, виконувати інші обов`язки у сфері благоустрою, передбачені Законом України "Про благоустрій населених пунктів", цими Правилами, рішеннями Хмельницької міської ради, рішеннями виконавчого комітету Хмельницької міської ради, іншими нормативно-правовими актами в сфері благоустрою.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п.1-2 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема: адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; виконавчими комітетами (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 152 цього Кодексу.

Крім того, згідно з ч.2 ст.5 КУпАП сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Отже, притягнення до відповідальності за ст.152 КУпАП відбувається саме адміністративними комісіями виконавчих комітетів.

В свою чергу, як вказано вище, згідно з ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється на основі додержання принципу законності та ст.295 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Водночас, ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з абз.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, згідно з ч.2-3 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та протокол про адміністративне правопорушення, складання якого передувало ухваленню вказаної постанови, не містить інформації про засоби фіксації правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення від 01 липня 2020 року складався без участі позивача та представника підприємства, вказаний протокол отриманий позивачем лише 02 липня 2020 року, а тому на переконання колегії суддів вказаний протокол не може бути доказом вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.6.3, п.6.3.1 Положення " Про інспекцію по контролю за благоустроєм та санітарним станом міста" рішенням затвердженого Хмельницькою міською радою 20 грудня 2001 року № 8, посадовими особами інспекції по контролю за благоустроєм та санітарним станом міста, надано право: складати протоколи Про порушення правил благоустрою територій міста, відповідальність за які несуть керівники підприємств, організацій, установ, приватні підприємці та громадяни згідно зі ст. 152 КУпАП.

Відповідно до п.6.3.3 Положення, яким керуються інспектори визначено, що під час оформлення протоколів, передбачено, що обов`язковим додатком до вказаних протоколів є: схема місця правопорушення.

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що до складеного протоколу не надано схеми місця правопорушення, що є порушенням ст.256 КУпАП та Положення про інспекцію по контролю за благоустроєм та санітарним станом міста рішення затвердженого Хмельницькою міською радою 20 грудня 2001 року № 8.

Разом з тим, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 адміністративною комісією не було надано доказів, які б підтверджували, що порушення було скоєне саме в межах прибудинкової території, що обслуговується ТОВ "Керуюча Компанія" "ДомКом Хмельницький", а саме не надано належних доказів у вигляді містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди відповідно до вищезазначених правил благоустрою, а саме п.1.10.

В порушення вимог статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Більше того, як вбачається зі змісту рішення, суд першої інстанції не досліджував обставин встановлених судом апеляційної інстанції.

Тобто, при прийнятті рішення, суд першої інстанції обмежився наданням оцінки виключно поясненнями свідка, не врахувавши вищевказаних обставин, які мають значення для визнання постанови законної, що свідчить про неповноту дослідження доказів по справі, судом першої інстанції.

ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

В даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем не було встановлено усіх обставин, які мають значення для його прийняття, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки всім вищевикладеним обставинам та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв всупереч положенням визначених Конституцією та законами України, у зв`язку з чим постанова №24-Б адміністративної комісії при виконавчому комітеті Хмельницької міської ради від 25 серпня 2020 року підлягає скасуванню.

Стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, з метою дотримання вимог ч.3 ст. 286 КАС України, скасовуючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає за необхідне закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат колегія суддів виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже враховуючи те, що за результатом апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та задоволення позовних вимог тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати понесені на сплату судового збору, за подання адміністративного позову та апеляційної скарги.

Як встановлено з матеріалів справи за подання адміністративного позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1051,01 грн.

Таким чином на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністративної комісії Виконавчого комітету Хмельницької міської ради судовий збір в розмірі 1051,01 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову №24-Б Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Хмельницької міської ради від 25 серпня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністративної комісії Виконавчого комітету Хмельницької міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги в розмірі 1051,01 грн.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.