Справа № 360/3847/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3847/20

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Смішливої Т.В.,

за участю

секретаря судового засідання - Чепурової К.В.,

позивача - не з`явився,

представника відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - відповідач) в якій позивач з урахування уточнених вимог просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Луганській області щодо розрахунку та виплати позивачу суми матеріального забезпечення за листком непрацездатності (з 12.12.2019 по 15.12.2019), виходячи із заробітної плати позивача за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області здійснити перерахунок суми матеріального забезпечення за листком непрацездатності (з 12.12.2019 по 15.12.2019) та здійснити виплату позивачу різниці недоотриманої ним суми матеріального забезпечення за листком непрацездатності, виходячи із заробітної плати позивача за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року, з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

В обґрунтування позову зазначено, що 22.08.2019 відповідно до наказу Головного управління ДФС у Луганській області № 381-о позивача звільнено з посади головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за результатами проведених камеральних, фактичних перевірок юридичного управління Головного управління ДФС у Луганській області у зв`язку з переведенням для подальшої роботи у Головному управлінні ДПС у Луганській області.

Наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 23.08.2019 №148-0 позивача призначено на посаду головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за результатами проведених камеральних, фактичних перевірок управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Луганській області в порядку переведення з Головного управління ДФС у Луганській області.

В подальшому 10.02.2020 згідно наказу № 28-о від 07.02.2020 позивач звільнений за угодою сторін з посади головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за результатами проведених камеральних, фактичних перевірок управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Луганській області.

25.09.2020 позивачу стало відомо про те, що сума матеріального забезпечення за листком непрацездатності розрахована виходячи із заробітної плати позивача за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року, а середньоденна заробітна плата за листком непрацездатності складає 202,68 грн.

Відповідно до листка непрацездатності від 12.12.2019 серії АДР № 068450 позивач перебував на лікарняному в період з 12.12.2019 по 16.12.2019 тривалістю п`ять календарних днів.

Враховуючи те, що Головним управлінням ДПС у Луганській області сума матеріального забезпечення за листком непрацездатності розрахована виходячи із заробітної плати позивача за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року, то позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними.

Відповідачем 11.01.2021 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що ОСОБА_1 з 12.10.2017 до 22.08.2019 працював в Головному управлінні ДФС у Луганській області на посаді головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за результатами проведених камеральних, фактичних (перевірок юридичного управління (Головного управління ЛФС у Луганській області.

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 22.08.2019 № 381-о позивача на підставі його заяви та в порядку пункту 2 частини першої статті 41 Закону України «Про державну службу», п. 5 статті 36 КЗпП України звільнено із займаної посади у зв`язку з переведенням для подальшої роботи у Головному управлінні ДПС у Луганській області.

З посиланнями на положення статей 32, 36 КЗпП України відповідач зазначає, що переведення працівника за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію є самостійною підставою припинення трудового договору. При цьому обов`язковою умовою такого припинення повинна бути згода працівника.

Наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 23.08.2019 № 148-о «Про призначення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 призначений на посаду головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за результатами проведених камеральних, фактичних перевірок управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Луганській області 23 серпня 2019 року.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 надано листок непрацездатності від 12.12.2019 серії АДР № 068450 за період з 12.12.2019 по 16.12.2019 тривалістю 5 календарних див. При цьому, згідно з наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 05.12.2019 № 25-в «Про надання відпусток» ОСОБА_1 надано учбову відпустку з 16.12.2019 по 24.12.2019.

З урахуванням положень ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нарахування та виплата матеріального забезпечення за вищезазначеним листком непрацездатності здійснена за 4 календарних дні (з 12.12.2019 по 15.12.2019).

Розрахунок суми матеріального забезпечення за листком непрацездатності здійснено виходячи із заробітної плати ОСОБА_1 за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року у розмірі 60 відсотків від заробітної плати відповідно до страхового стажу на момент настання страхового випадку, який склав 04 роки 04місяці 05 днів. Середньоденна заробітна плата за листком непрацездатності склала 202,68 грн, загальна сума нарахованої заробітної плати за період непрацездатності за 4 календарних дні склала 810,72 грн.

Вважає, що оскільки страховий випадок настав після реорганізації та призначення ОСОБА_1 в ГУ ДПС у Луганській області, посилання позивача на правонаступництво прав та обов`язків ГУ ДФС у Луганській області є необґрунтованим, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.10.2020 позовну заяву залишено без руху, визначено недоліки позовної заяви та надано строк на їх усунення (арк. спр. 6-8).

Ухвалою суду від 08.12.2020 позивачу продовжено строк для усунення недоліків (арк. спр. 34).

Ухвалою суду від 22.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі (арк. спр. 39-40).

У судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (арк. спр. 65).

Відповідач участь свого представника у судовому засіданні також не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з 22 серпня 2018 року працював на посаді головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за результатами проведених камеральних, фактичних перевірок юридичного управління Головного управління ДФС України у Луганській області, що підтверджено наказом від 22.08.2018 № 231-о (арк. спр. 25).

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 22.08.2019 № 381-о ОСОБА_1 звільнено з 22 серпня 2019 року з посади головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за результатами проведених камеральних, фактичних перевірок юридичного управління Головного управління ДФС України у Луганській області у зв`язку з переведенням для подальшої роботи у Головному управлінні ДПС у Луганській області (арк. спр. 26).

Наказом Головного управління ДПС у Луганській області № 148-о від 23 серпня 2019 року ОСОБА_1 призначено з 23 серпня 2019 року на посаду головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за результатами проведених камеральних, фактичних перевірок управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Луганській області в порядку переведення з Головного управління ДФС України у Луганській області (арк. спр. 27).

Згідно з листком непрацездатності від 12.12.2019 серії АДР № 068450 ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікування та звільнявся від роботи у період з 12.12.2019 по 16.12.2019 (арк. спр. 53).

Відповідно до розрахунку оплати лікарняного розрахунок матеріального забезпечення за листком непрацездатності від 12.12.2019 серії АДР № 068450 здійснено із заробітної ОСОБА_1 за вересень 2019 року у сумі 7528,40 грн, жовтень 2019 року у сумі 12126,18 грн та листопад 2019 року у сумі 11085,22 грн у розмірі 60% з урахуванням страхового стажу 4 роки 4 місяці 05 днів за 4 дні непрацездатності (арк. спр. 54).

Наказом Головного управління ДПС у Луганській області № 25-в від 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 надано додаткову відпустку із збереженням заробітної плати для участі в екзаменаційній сесії тривалістю 9 календарних днів з 16 грудня по 24 грудня 2019 року (арк. спр. 55).

Позивач у позові зазначив, що не заперечує щодо розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності виходячи із 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) позивача за 4 календарні дні (з 12.12.2019 по 15.12.2019) (арк. спр. 18).

Спірним у даній справі є розрахунок суми матеріального забезпечення за 4 дні непрацездатності виходячи із заробітної плати за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон № 1105).

Відповідно до статті 22 Закону № 1105 (тут та надалі Закон № 1105 застосовано в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 30 Закону № 1105 визначено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).

Відповідно до ст. 33 Закону № 1105 при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення спірних відносин механізм обчислення середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат, у тому числі у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці) врегульоване Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі - Порядок № 1266).

Пунктом 2 Порядку № 1266 передбачено, що сума страхових виплат застрахованій особі та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється шляхом множення суми денної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачена законодавством, на кількість календарних днів, що підлягають оплаті.

Сума допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною або хворим членом сім`ї) у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

У відповідності до п. 3 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

Згідно з п. 26 Порядку № 1266 якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше 12 календарних місяців за останнім основним місцем роботи, розрахунковий період визначається за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ГУ ДПС у Луганській області починаючи з 23 серпня 2019 року та був призначений на посаду в порядку переведення з ГУ ДФС України у Луганській області.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

В той же час, у відповідності до ч. 3 ст. 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору.

У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Таким чином, якщо при реорганізації суб`єкта господарювання не відбуватиметься скорочення чисельності або штату працівників, сам факт проведення реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) не може бути підставою для розірвання трудового договору.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Згідно з абзацом четвертим пункту 2 Постанови КМУ № 1200 Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1.

Пунктом 4 зазначеної постанови визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Так, згідно з додатком 2 до вищевказаної постанови Головне управління ДФС у Луганській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Луганській області.

21 серпня 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 682-р «Питання Державної податкової служби», яким вирішено погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зі змісту наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 22.08.2019 № 381о «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказу Головного управління ДПС у Луганській області № 148-о від 23 серпня 2019 року «Про призначення ОСОБА_1 » встановлено, що їх винесено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби».

Отже, незважаючи на те, що переведення позивача відбувалось за його заявою реорганізація роботодавця, яка стала передумовою переведення, не залежала від його волі. Позивач не виявляв бажання звільнятись в порядку переведення, не був ініціатором такого переведення. Його переведення відбулось внаслідок реалізації гарантій права на працю, визначених трудовим законодавством.

Зважаючи на те, що зміни в організації праці позивача відбувалися під час реорганізації роботодавця та зміни структури і штатного розпису, суд дійшов висновку, що в межах даного спору переведення позивача в іншу організацію не мало місця, оскільки він продовжив працювати в податковому органі.

Отже, у випадку ліквідації або реорганізації державної установи, під час якої працівника переведено до іншої державної установи (правонаступника), пункт 25 Порядку № 1266 необхідно застосовувати з урахуванням того, що розрахунковий період, за який обчислюється середня заробітна плата для нарахування особі допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, визначається за 12 календарних місяців за її останнім основним місцем роботи, яким є не лише установа, до якої переведено працівника, але й та установа, в якій вона працювала до ліквідації (реорганізації).

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 січня 2018 року в адміністративній справі № 382/603/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що відповідач протиправно здійснив позивачу розрахунок матеріального забезпечення за листком непрацездатності (з 12.12.2019 по 15.12.2019), виходячи із заробітної плати позивача за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року, без врахування його заробітної плати за останні 12 місяців роботи перед настанням страхового випадку.

Відповідно до пункту 6 частини першої ст. 23 Закону № 1105 допомога по тимчасовій непрацездатності не надається за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.

Тобто, відповідач обґрунтовано здійснив нарахування матеріального забезпечення за листком непрацездатності від 12.12.2019 серії АДР № 068450 за 4 календарних дні (з 12.12.2019 по 15.12.2019), оскільки з 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 перебував у додатковій відпустці із збереженням заробітної плати для участі в екзаменаційній сесії відповідно до наказу Головного управління ДПС у Луганській області № 25-в від 05 грудня 2019 року.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача здійснити перерахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності та провести її виплату з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати суд виходить з такого.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності.

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Оскільки на час розгляду справи відповідач ще не здійснив нарахування та виплату матеріального забезпечення за листком непрацездатності від 12.12.2019 серії АДР № 068450 з урахуванням заробітної плати за останні 12 місяців роботи перед настанням страхового випадку, вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є передчасним та задоволенню не підлягає.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постанові у постанові від 16 травня 2019 року у справі №134/89/16-а.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Луганській області щодо розрахунку та виплати ОСОБА_1 матеріального забезпечення за листком непрацездатності (з 12.12.2019 по 15.12.2019), виходячи із заробітної плати позивача за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності від 12.12.2019 серії АДР № 068450 з урахуванням заробітної плати за останні 12 місяців роботи перед настанням страхового випадку.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 04 лютого 2021 року.

Суддя Т.В. Смішлива