Справа № 263/1755/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року справа № 263/1755/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Міронової Г.М.

Сіваченка І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2020 року у справі №263/1755/20 (головуючий у 1 інстанції суддя Шевченко О.А.), складену у повному обсязі 26 листопада 2020 року у м. Маріуполь Донецької області за позовом представника позивача Воєвутко Кристини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2020 року ОСОБА_1 (через свого представника) звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 2 від 24 січня 2020 року, якою визнано позивача винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. (а.с. 1-3).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2020 року у справі № 263/1755/20 позовні вимоги задоволено. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №2 від 24 січня 2020 року, за якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот). Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито (а.с. 82-83).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що в спірна постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відсутність складу здійснення правопорушення не доведена.

Зазначено, що позивача своєчасно та в рамках діючого законодавство повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про її до адміністративної відповідальності.

При цьому, позивач була обізнана щодо проведення перевірки, відтак була присутня при її проведенні та обізнана про наявність спірного проколу.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 21 січня 2020 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21 січня 2020 року, припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 21 січня 2020 року відповідачем прийнято постанову № 2 по справі про адміністративне правопорушення за порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, якою визнано виною позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено на позивача штраф у розмірі 8 500,00 грн. (а.с. 6-7).

Доказів отримання спірної постанови позивачем матеріали справи не містять, при цьому у самій постанові відсутній підпис позивача про її отримання.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено норми діючого законодавства в частині належного повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, відтак постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасована, а провадження у справі закрито.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 268 цього Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу протоколу про адміністративне правопорушення від 21 січня 2020 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21 січня 2020 року, припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 21 січня 2020 року та повістки про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного провадження відповідачем надано акт від 21.01.2020р. № 0, протокол про адміністративне правопорушення від 21 січня 2020 року, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21 січня 2020 року, припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 21 січня 2020 року, які позивачем не підписані, та які були направлені відповідачем на адресу позивача поштою 23.01.2020р..

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, наведені документи були отримані позивачем 04.02.2020р., а спірна постанова прийнята відповідачем 24.01.2020р..

Враховуючи положення ч.1 ст. 268 КУпАП відповідач не мав законних підстав для розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю беззаперечних доказів своєчасного сповіщення позивача про розгляд такої справи.

Твердження апелянта щодо обізнаності позивача про обізнаність про проведення перевірки не нівелюють обов`язку відповідача щодо дотримання вимог діючого законодавства щодо своєчасного сповіщення особи про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті спірної постанови та накладенні штрафу, не впевнився в тому, що позивач належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду адміністративної справи, позбавив її права надати пояснення, не врахував пом`якшуючі обставини, відсутність притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення сфері торгівлі, відсутність судимостей, її матеріальний стан, сумлінне каяття чи навпаки невинуватість та відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення.

Оскільки в суді не доведено факту сповіщення позивача про розгляд відповідачем матеріалів щодо скоєння адміністративного правопорушення, що позбавило останню можливості реалізувати надані їй права, які передбачені ст. 268 КУпАП, що на думку апеляційного суду не має форму незначних процедурних порушень, а є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне право рушення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року у справах № 405/7568/16-а та від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги нівелюються вищевказаними висновками суду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2020 року у справі № 263/1755/20 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2020 року у справі № 263/1755/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення проголошено 04 лютого 2021 року.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

Г.М. Міронова