Справа № 260/138/20
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 260/138/20 пров. № А/857/15609/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М.,Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року (суддя Калинич Я.М., м. Ужгород, повний текст судового рішення складено 05 листопада 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.12.2019 № та № . В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ним не було порушено вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та статті 226 ПК України, тому податкові повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції є протиправними.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 19 грудня 2019 року №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 19 грудня 2019 року №.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що фактичною перевіркою магазину, де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , встановлено факт зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Однак до перевірки позивачем не було надано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а також не надано довідку про внесення місця зберігання алкогольних напоїв та/чи тютюнових виробів до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Враховуючи факт виявлення вказаних порушень, Головним управлінням ДПС в Закарпатській області обґрунтовано застосовано до позивача штрафні санкції на підставі положень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Крім того, не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції про те, що акт перевірки не відповідає принципам обґрунтованості й відповідачем порушено порядок проведення перевірки.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Головного управління ДПС у Закарпатській області заявив клопотання про заміну відповідача у справі - Головного управління ДПС у Закарпатській області () на правонаступника - Державну податкову службу України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області (код ЄДРПОУ ВП 44106694).

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що вказане клопотання заявлено діючим суб`єктом владних повноважень Головним управління ДПС у Закарпатській області, а не уповноваженою особою Державної податкової служби України чи новоствореного відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області, тому на даній стадії судового процесу відсутні підстави для задоволення клопотання про заміну відповідача у справі.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що наказом Головного управління ДПС у Закарпатській області № 394 від 22.11.2019 «Про проведення фактичних перевірок» було доручено провести у листопаді 2019 року фактичні перевірки згідно з переліком.

Згідно з направленнями від 22.11.2019 за №804/32-01 та №803/32-01 головними державними ревізор-інспекторами відділу контролю за виробництвом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, обслуговування акцизних складів та податкових постів, моніторингу та аналітичного супроводження контрольно-перевірочної роботи управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДПС у Закарпатській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проведено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним №0215/07/16/32/ НОМЕР_1 від 27.11.2019, який підписаний позивачем без зауважень (заперечень).

Відповідно до акта №0215/07/16/32/ НОМЕР_1 від 27.11.2019 фактичною перевіркою магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , встановлено факт зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а також відсутності довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв та/чи тютюнових виробів до Єдиного державного реєстру місць зберігання, за адресою магазину.

Згідно з висновками акта перевірки №0215/07/16/32/ НОМЕР_1 від 27.11.2019 встановлено порушення позивачем вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та статті 226 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки №0215/07/16/32/ НОМЕР_1 від 27.11.2019 Головним управлінням ДПС у Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2019, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2019, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 34000 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідачем порушено встановлений порядок проведення податкової перевірки, акт перевірки складений з порушенням вимог, встановленими ПК України, у зв`язку з чим, податкові повідомлення-рішення, які прийняті за результатами такої перевірки не можуть вважатися правомірними, а тому підлягають скасуванню.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.2 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

При цьому, пунктом 80.5 статті 80 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Таким чином, з системного аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що для встановлення правомірності чи протиправності проведення спірної перевірки визначальними є обставини щодо пред`явлення, направлення або надіслання платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції направлення, копії наказу та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Окрім цього в наказі та направленні про проведення перевірки повинні бути зазначені мета, вид, підстави для проведення перевірки, визначені Податковим кодексом України, дата початку і тривалість перевірки.

Так, матеріалами справи стверджується, що відповідачем призначено перевірку відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, з огляду на вимоги вказаної норми ПК України, фактична перевірка може бути призначена у випадку наявності або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками або рівнемірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

На підставі належним чином оформлених направлень Головного управління ДПС у Закарпатській області №804/32-01, №803/32-01 від 22.11.2019 та на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України працівниками Головного управління ДПС у Закарпатській області 27.11.2019 проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1

ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про проведення фактичної перевірки, що підтверджується його підписом у направленні від 22.11.2020, у зв`язку з чим підтвердив допуск уповноважених осіб відповідача до проведення фактичної перевірки.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позовної заяви про порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки з огляду на невірне зазначення номеру будинку ( АДРЕСА_2 , де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , з огляду на той факт, що позивач не заперечує факт проведення в його магазині такої перевірки. При цьому, наказ про проведення фактичної перевірки від 22.11.2019 № 394, направлення на перевірку від 22.11.2019 № 803/32-01 та № 804/32-01 та акт перевірки №0215/07/16/32/ НОМЕР_1 від 27.11.2019 містять усі необхідні реквізити.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відповідачем дотримано порядку та процедури, встановленої ПК України, щодо проведення фактичної перевірки магазину, в якому здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 .

Щодо встановлених фактичною перевіркою порушень вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що місце зберігання - це місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 N790.

Згідно з пунктом 5 цього Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251.

Пунктом 1.1 цього Порядку визначено, що Єдиний державний реєстр місць зберігання - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників. Відповідно до пункту 2.1 Порядку до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання тютюнових виробів.

Наведені у статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначення місця торгівлі як місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів, та місця зберігання як місця, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання, не дають підстави для висновку про взаємовиключність цих місць.

Як вбачається з матеріалів справи, проведеною фактичною перевіркою магазину, де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , встановлено факт зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме: пиво «Пивний Кубек», 0,9 літра, вміст спирту 4,1% об., 56 штук, на загальну суму 1064,0 грн (виробник ТОВ «Пивоварня Зіберта»); пиво «Закарпатське Оригінальне», 0,9 літра, вміст спирту 4,4% об., 20 штук, на загальну суму 380,0 грн. (виробник ТОВ ТВК «Перша приватна броварня»);пиво «Закарпатське Оригінальне», 2,0 літра, вміст спирту 4,4% об., 6 штук, на загальну суму 228,0 грн. (виробник ТОВ ТВК «Перша приватна броварня»);сигарети «Пріма Класична», 1 пачка, на суму 25,0 грн.; сигарети «Compliment blue King Size», 3 пачки, на загальну суму 85,50 грн; сигарети «Compliment blue Super Slims», 2 пачки, на загальну суму 50,0 грн.

До перевірки позивачем не було представлено ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, та не представлено довідку про внесення місця зберігання алкогольних напоїв та/чи тютюнових виробів до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Загальна сума вартості алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які зберігались за адресою, де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , складає 1829,50 грн., втому числі: алкогольні напої - 1672,0 грн.; тютюнові вироби - 157,50 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не заперечує факту наявності тютюнових виробів та алкогольних напоїв, однак покликається, що тютюнові вироби були ним придбані для особистого споживання, а алкогольні напої придбані ОСОБА_4 також для особистого споживання та тимчасово залишені у магазині позивача.

Однак вказані доводи позивача апеляційний суд до уваги взяти не може, оскільки такі нічим у справі не підтверджені.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що особисте споживання алкогольних напоїв чи тютюнових виробів не передбачає їх зберігання у місцях здійснення підприємницької діяльності в кількості, що не характерна для особистого споживання.

Також в ході проведення фактичної перевірки встановлено факт зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка (тютюнові вироби марки «Compliment blue Super Slims», 2 пачки), що є порушенням вимог п. 226.2, п.226.11 ст.226 ПК України.

Статтею 226 ПК України визначено порядок виготовлення, зберігання, продажу марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно до пункту 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (пункт 226.2 статті 226 ПК України).

Відповідно до абз.3 частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з пунктом 226.11 статті 226 ПК України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Відповідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.

Згідно з абз. 16 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Беручи до уваги те, що Головним управлінням ДПС у Закарпатській області дотримано вимог законодавства щодо порядку та процедури проведення фактичної перевірки магазину, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, а також те, що вказаною перевіркою виявлено порушення позивачем вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та статті 226 Податкового кодексу України, що підтвердилося в ході судового розгляду справи, тому податкові повідомлення-рішення від 19.12.2019 № та № є правомірними та не можуть бути скасовані.

Таким чином, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі №260/138/20 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 04 лютого 2021 року