Справа № 460/6568/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2021 року м. Рівне №460/6568/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області , в якому просив суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, що полягає у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 25.09.1992 по 31.05.2002 та з 01.07.2002 по 31.12.2003;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 25.09.1992 по 31.05.2002 та з 01.07.2002 по 31.12.2003 та провести перерахунок призначеної пенсії, починаючи з моменту призначення - 27.11.2019, із врахуванням вище вказаного періоду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано до його страхового стажу періоди підприємницької діяльності з 25.09.1992 по 31.05.2002 та з 01.07.2002 по 31.12.2003. Вказує, що документи, які підтверджують сплату ним внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме його облікові картки платника податків були знищені за закінченням терміну зберігання. Зауважив, що незважаючи на такі обставини у нього збереглися платіжні доручення, якими він сплачував страхові внески за певні періоди здійснення ним підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування з 1993 року по 1997 рік, які беззаперечно засвідчують той факт, що з його доходів йшли відрахування у Пенсійний фонд. З огляду на наведене, вважає, що відповідач повинен був зарахувати належний йому трудовий стаж за означені вище періоди його підприємницької діяльності. З тих підстав просив позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до картки особового рахунку ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні та здійснював підприємницьку діяльність, що з 2002 року підтверджується поданою звітністю (довідка ОК-5) та коштами, які частково (не за всі періоди або не у повному розмірі) надходили від сплати ним страхових внесків. За інші періоди, зокрема з 25.09.1992 по 31.05.2002 та з 01.07.2002 по 31.12.2003 належних документів, які б засвідчували оплату ним внесків і, які б містили відомості про те, на якій системі оподаткування перебував підприємець ОСОБА_1 відповідачу не надані. Пояснив, що відсутність таких документів стала підставою для не зарахування вказаних вище періодів здійснення ним підприємницької діяльності до страхового стажу, який дає право на пенсію. Зауважив, що відповідач, не враховуючи позивачу бажані ним періоди у страховий стаж діяв з дотриманням приписів процесуального і матеріального права, а тому просив у позові відмовити.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Ухвалою суду від 21.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини справи та фактичні правовідносини сторін.

ОСОБА_1 з 25.02.1992 здійснював підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію підприємницької діяльності без створення юридичної особи №37 від 25.02.1992 (а.с.12).

Надалі він був зареєстрований фізичною особою підприємцем і взятий на облік, як платник податків, у встановленому законом порядку, про що 04.09.1995 до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за №0000331. Свою підприємницьку діяльність позивач припинив 24.02.2014 за власним рішенням (а.с. 13).

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення йому пенсії за віком, що не заперечується відповідачем.

Відповідач листом від 13.02.2020 № 147-779/О-02/3-1700/20 повідомив про те, що пенсію позивача обчислено з урахуванням страхового стажу 24 роки 9 днів. При цьому вказано, що заявником за період здійснення підприємницької діяльності у 1993-1999 роках сплачувались страхові внески, однак у платіжних дорученнях про їх сплату відсутні відомості про систему оподаткування на якій перебував позивач, а тому ці періоди не зараховується до його страхового стажу, який дає право на призначення йому пенсії за віком. Водночас зауважено, що у разі подання позивачем копій документів, в яких вказано систему оподаткування на якій перебував позивач, а також первинних документів про сплату страхових внесків за періоди, за які не підтверджено страховий стаж, такі періоди будуть приведені у відповідність до сплачених внесків (а.с. 29-30).

Поряд з цим, повідомлено про те, що згідно з індивідуальними відомостями, які містяться в системі персоніфікованого обліку позивач сплачував за себе страхові внески, як підприємець за червень 2002 року та за період з 01.01.2004 по 31.12.2013.

Згідно з листами Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області від 31.07.2019 №7540/ФОП/17-00-08-02-06 та від 20.03.2020 №3754/ФОП/17-00-51-05 ОСОБА_1 повідомлено, що він перебував на обліку, як суб`єкт підприємницької діяльності в період з 25.09.1992 по 24.02.2014. Проте, надати інформацію про сплату ним внесків на загальнообов`язкове пенсійне страхування за період з 1993 по 1997 роки є неможливим, оскільки строк зберігання особових рахунків платників податків в яких відображена ця інформація становить 5 (п`ять) років і такі документи роки наразі знищені (а. с. 10-11, 33).

Згідно з довідкою про сплату податків до Пенсійного фонду України ОСОБА_1 від 01.01.2013, яка була подана позивачем до пенсійного органу з 1993 року по 1997 рік підприємець сплачував страхові внески за такі періоди: з 01.07.1993 по 31.12.2096, з 01.04.1997 по 30.09.1997, що підтверджується відповідним платіжними документами долученими до такої довідки.

Листом відповідача від 30.11.2020 №2982/03-16 (вже під час розгляду цієї справи у суді) позивача повідомлено, що йому зараховано періоди здійснення ним підприємницької діяльності: з 01.07.1993 по 30.03.1996, з 01.07.1996 по 31.12.1996, з 01.04.1997 по 30.09.1997, з 01.04.1998 по 30.09.1998, з 01.07.1999 по 30.09.1999.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не зарахування періоду його підприємницької діяльності з 25.09.1992 по 31.05.2002 та з 01.07.2002 по 31.12.2003 до страхового стажу позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовідносини сторін регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 за змінами та доповненнями (далі - Закон №1058), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі, також - Порядок № 22-1) чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту «а» статті 3 Закону №1788 право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно статті 56 Закону №1788 до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Зі змісту наведених правових положень випливає, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію є наявність стажу роботи у підприємствах та організаціях, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За змістом ч.1 ст.1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частинами 1, 2 ст. 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, страховий стаж - це період роботи (за який сплачувалися відповідні страхові внески), який обчислюється органами Пенсійного фонду при призначенні особі пенсії, з метою визначення її розміру.

Разом з цим, визначальною умовою для зарахування особі періоду зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу є сплата нею страхових внесків в Пенсійний фонд.

Щодо підстав для врахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 25.09.1992 по 01.01.1998 слід зазначити наступне.

Судом з`ясовано, що позивач перебував на загальній системі оподаткування та сплачував страхові внески за такі періоди: з 01.07.1993 по 31.12.1996 та з 01.04.1997 по 30.09.1997, що підтверджується відповідним платіжними документами долученими до матеріалів справи.

Також, листом відповідача від 30.11.2020 №2982/03-16 (під час розгляду цієї справи у суді) позивача повідомлено, що йому зараховано періоди здійснення ним підприємницької діяльності: з 01.07.1993 по 30.03.1996, з 01.07.1996 по 31.12.1996, з 01.04.1997 по 30.09.1997, з 01.04.1998 по 30.09.1998 та з 01.07.1999 по 30.09.1999. Тобто, в цій частині позовні вимоги фактично визнані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

При цьому суд зауважує, що за період з 01.04.1996 по 30.06.1996 підприємцем також були сплачені внески до Пенсійного фонду, що засвідчується платіжним дорученням від 16 липня 1996 року №18. Отже, вказаний період, безпідставно не зарахований відповідачем до страхового стажу позивача.

Належних доказів, що підтверджували б сплату ОСОБА_2 відповідних страхових внесків за періоди з 25.09.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1993 по 30.06.1993, з 01.01.1997 по 30.03.1997, а також з 01.10.1997 по 31.12.1997 до справи позивачем не долучено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно, не зарахувавши вказані вище періоди до стажу позивача.

Стосовно законності не зарахування відповідачем страхового стажу за періоди підприємницької діяльності позивача: з 01.01.1998 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 по 31.12.2003 (крім червня 2002 року), суд зазначає таке.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, відповідно до пункту 2.1 вказаного Порядку, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до п.5 Положення №794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.

Згідно п.7 Положення №794, уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Пунктами 9.1-9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №16-6 від 19.10.2001 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.11.2001 за №998/6189 (далі-Інструкція) визначено поняття організації персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

З аналізу наведених вище норм убачається, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України.

Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Так в період з 01.01.1998 по 30.06.2000 єдиною умовою для зарахування стажу була реєстрація позивача, як підприємця, незалежно від сплати або несплати внесків до Пенсійного фонду.

Однак у цих конкретних спірних правовідносинах відповідач зарахував окремі періоди підприємницької діяльності позивача з 01.01.1998 по 30.06.2000, зокрема: з 01.04.1998 по 30.09.1998, з 01.07.1999 по 30.09.1999. Натомість інші періоди за цей час не були ним враховані без обґрунтування причин. Так, відповідач не довів, що з 01.01.1998 по 30.03.1998, з 01.10.1998 по 30.06.1999 та з 01.10.1999 по 30.06.2000 ОСОБА_2 не був зареєстрований підприємцем або припиняв підприємницьку діяльність на зазначені періоди.

Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

Відтак, суд дійшов висновку про зарахування періоду з 01.01.1998 по 30.06.2000 до страхового стажу ОСОБА_1 повністю.

У свою чергу, з 01.07.2000 для врахування особі періоду її підприємницької діяльності крім реєстрації підприємцем обов`язковою було і сплата такою особою відповідних платежів.

Однак доказів щодо сплати позивачем страхових внесків за період його підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003 (крім червня 2002 року) у матеріалах справи немає, що підтверджується довідкою форми ОК-5.

Підсумовуючи викладене вище, суд констатує відсутність правових підстав для врахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.05.2002 та з 01.07.2002 по 31.12.2003.

З наведеного суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача у такій редакції: визнати протиправними дії, а не бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів здійснення ним підприємницької діяльності з 01.07.1993 по 31.12.1996, з 01.04.1997 по 30.09.1997 та з 01.01.1998 по 30.06.2000 і зобов`язати зарахувати такі періоди.

Щодо перерахунку пенсії з дати її призначення -27.11.2019 слід вказати таке.

Статтею 98 Закону №1788 визначено, що перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Так, на дату звернення позивача до суду (08.09.2020) 12 місяців з дати призначення йому пенсії не минуло, а тому суд вважає, що позовна вимога щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу з цієї дати, а також з урахуванням періодів зарахованих ОСОБА_2 до страхового стажу підлягає задоволенню.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так в ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своїх дій, натомість позивачем частково доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи те, що позов задоволено частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати на суму 630,80грн., сплачені згідно із квитанції про сплату від 30.06.2019 № 53 (а.с.49).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів здійснення ним підприємницької діяльності: з 01.07.1993 по 31.12.1996, з 01.04.1997 по 30.09.1997 та з 01.01.1998 по 30.06.2000.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди здійснення ним підприємницької діяльності: з 01.07.1993 по 31.12.1996, з 01.04.1997 по 30.09.1997 та з 01.01.1998 по 30.06.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок ОСОБА_1 призначеної пенсії, починаючи з дати призначення - 27.11.2019, із урахуванням зарахування до його страхового стажу періодів здійснення ним підприємницької діяльності: з 01.07.1993 по 31.12.1996, з 01.04.1997 по 30.09.1997 та з 01.01.1998 по 30.06.2000.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; ) сплачений судовий збір в сумі 630,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 03 лютого 2021 року.

Суддя Д.П. Зозуля