Справа № 540/1826/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1826/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, прийняте у складі суду судді Пекного А.С. в місті Херсон по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.08.2019 р. № 04204105 на суму 23800 грн. та № 04191405 на суму 1 грн.

Доводи позовної заяви обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 припинена з 22.10.2018р., про що внесено запис у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також позивач вказував на те, що він не був та не міг бути присутнім при проведенні фактичної перевірки, адже на день її проведення він вже не здійснював підприємницьку діяльність.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07 серпня 2019 року №04201405, відповідно до якого до ОСОБА_1 застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 23800,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07 серпня 2019 року №04191405, відповідно до якого до ОСОБА_1 застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 1,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення та винести постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення та обґрунтування позиції відповідача про те, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, проте не знятий з обліку як платник податків. На думку апелянта, позивач продовжує здійснювати реалізацію алкогольних напоїв, що підтверджується фотофіксацією проведення перевірки. Окрім того, посилаючись на позицію Верховного Суду по справі №817/429/16, апелянт вказує, що після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності

Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 26.07.2004р. по 16.01.2017р. та з 11.04.2018р. по 22.10.2018р., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

26.06.2019р. ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі видано наказ про проведення фактичних перевірок №875. Відповідно до Переліку суб`єктів та/або об`єктів, які перевіряються шляхом проведення фактичних перевірок, затвердженого наказом від 26.06.2019р. №875, співробітникам Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі виписані направлення від 04.07.2019р. №652 та №653 на фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ). Метою перевірки визначено здійснення податкового контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, тощо.

05 липня 2019 року заступником начальника відділу Мальованим Р.В. та головним державним ревізор-інспектором Кузьміновим С.В. на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 26.06.2019 №875 та направлень від 04.07.2019 №0652 та №0653 проведено фактичну перевірку кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ».

В ході проведення вказаної перевірки складено акт фактичної перевірки від 05.07.2019 №0266/21/22/РРО/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані порушення:

- пункту 1 статті 3 Закону №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що полягає у проведенні розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій на суму 30 грн.;

- статті 15 та 15-3 Закону №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що полягає у реалізації алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії, реалізація алкогольних напоїв у не визначеному місці торгівлі, а саме місце торгівлі алкогольними напоями повинно бути обладнене РРО, через який фіксується виручка від реалізації алкогольних напоїв.

Зі змісту вказаного акту убачається, що фактична перевірка проводилась у присутності особи, що проводила розрахунок - ОСОБА_2 .

Також в ході фактичної перевірки співробітниками податкової служби складено акт проведення контрольної розрахункової операції №0105/21/22 від 05.07.2019р., в якому зафіксовано факт проведення розрахункової операції - пляшка пива Amstel beer, 0,5л. 5 % алк. за ціною 30 грн.

Особа, яка проводила розрахункові операції відмовилась від підпису вказаних акті фактичної перевірки та проведення розрахункової операції, про що співробітниками податкової служби складені акти відмови від 05.07.2020р. №0106/21/22 та №0107/21/22.

До акту фактичної перевірки додані фотографії тераси кафе та вітрин, на яких розміщені алкогольні напої.

З матеріалів справи убачається, що акт направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом, що підтверджується повідомленням про вручення від 19.07.2019р. №497.

Судом також встановлено, що на підставі акту перевірки №0266/21/22/РРО/ НОМЕР_1 контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 07.08.2019р. №04201405 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у сумі 23800 грн. та №04191405 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення направлені на адресу позивача 12.08.2019р., однак не отримані останнім у зв`язку з відсутністю вдома, що убачається з напису на поштовому конверті.

З матеріалів справи убачається, що позивач звертався до ДПС України із заявою про списання з карток особового рахунку нарахування у загальній сумі 23801 грн. та зняття його з податкового обліку як фізичну особу-підприємця.

За результатами розгляду вказаної заяви ДПС України відповідно до листа від 11.06.2020р. №18823/6/99-00-07-04-01-06 відмовила позивачу у списанні нарахувань з огляду на правомірність дій співробітників ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та відсутність законних підстав для списання суми.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 07.08.2019р. №04201405 та №04191405 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковим органом проведена перевірка господарської діяльності особи, підприємницька діяльність якої припинена задовго до призначення такої перевірки, при цьому жодним доказом не підтверджено факт здійснення позивачем господарської діяльності, зокрема на об`єкті, в якому була проведена перевірка, як і не підтверджено факт присутність позивача або його уповноваженої особи при проведенні фактичної перевірки, що є протиправним. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем грубо порушено процедуру проведення фактичної перевірки, що зумовило неправомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України). ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

При цьому абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:

- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);

- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених зокрема у постанові від 03 грудня 2020 року (справа № 823/716/17), оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 50-51), фактичну перевірку позивача було призначено на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, а саме на підставі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Водночас, всупереч вимогам ч.2 ст. 77 КАС України, згідно яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем наявності обставин, на підставі яких було призначено фактичну перевірку позивача, не доведено, жодних доказів наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи відповідачем до суду не надано, в матеріалах справи зазначені докази відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що як на момент призначення, так і на момент проведення фактичної перевірки 05.07.2019 року, позивачем було припинено здійснення власної підприємницької діяльності з 22.10.2018 року, номер запису 4008062, про що свідчать відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що безпідставно не було враховано відповідачем.

З системного тлумачення положень ПК України колегія суддів вбачає, що змістом (особливістю) фактичної перевірки платника податків є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), що кореспондується із правом податківців прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка підприємця.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що згідно вимог ПК України, фактично єдиною підставою для здійснення податкової перевірки суб`єкта господарювання, який припинив здійснення господарської діяльності, може бути документальна позапланова перевірка на підставі пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або подання заяви про зняття з обліку платника податків.

При цьому, доводи апелянта, що позивач продовжує здійснювати реалізацію алкогольних напоїв є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, направлення на фактичну перевірку та наказ про її призначення пред`явлено посадовими особами контролюючого органу не позивачу, а особі, яка здійснювала контрольно-розрахункові операції і при цьому не з`ясовано наявність трудових чи представницьких відносин між вказаною особою та позивачем. Відповідачем не надано доказів того, що особа, яка здійснила продаж товарів - ОСОБА_3 - перебуває у трудових чи цивільно-правових відносинах з позивачем, як і не надано доказів здійснення позивачем господарської діяльності у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Питання здійснення позивачем господарської діяльності у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не з`ясовано і співробітниками податкового органу при проведенні фактичної перевірки у вказаному об`єкті. Як вірно зауважив суд першої інстанції, зі змістом направлення та наказу особа, яка проводила розрахункові операції не ознайомилась, а отже вона не була обізнана якого саме суб`єкта господарювання перевіряли співробітники податкової служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що податковим органом проведена перевірка господарської діяльності особи, підприємницька діяльність якої припинена задовго до призначення такої перевірки, при цьому жодним доказом не підтверджено факт здійснення позивачем господарської діяльності, зокрема на об`єкті, в якому була проведена перевірка, як і не підтверджено факт присутність позивача або його уповноваженої особи при проведенні фактичної перевірки, що є протиправним.

Доводи апелянта фактично ґрунтуються на тому, що позивач не знятий з обліку як платник податків, що на його думку обумовлює правомірність спірних податкових повідомлень-рішень в обґрунтування вказаних доводів апелянт посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду по справі №817/429/16.

Водночас, апелянт помилково тлумачить положення матеріального права та висновки Верховного Суду, оскільки постанова Верховного Суду по справі №817/429/16 ухвалена за інших фактичних обставин. Зокрема, у межах справи №817/429/16 фактичну перевірку позивача було здійснено у той час, коли позивач здійснював підприємницьку діяльність, проте податкові повідомлення-рішення були прийняті вже після того, як господарська діяльність позивача була припинена. У цьому контексті, дійсно, після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності, фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності.

Водночас, у межах даної справи, грошові зобов`язання нараховані позивачу податковими повідомленнями-рішеннями вже після припинення ним підприємницької діяльності та за наслідками фактичної перевірки, яка також призначена та проведена через дев`ять місяців після припинення підприємницької діяльності, що свідчить про помилковість доводів апеляційної скарги та відмінність обставин даної справи від справи №817/429/16.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем грубо порушено процедуру проведення фактичної перевірки, що зумовляює неправомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О. О. Кравець