Справа № 160/5507/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/5507/20

головуючий суддя І інстанції Коренев А.О.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року в адміністративній справі №160/5507/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сентравіс Продакшн юкрейн" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сентравіс Продакшн юкрейн" звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 лютого 2020 року № , , .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сентравіс Продакшн юкрейн" було задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 28 лютого 2020 року № , № , № .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Офіс великих платників податків Державної податкової служби звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення було прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Сентравіс Продакшн юкрейн" було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також, Офісом великих платників податків Державної податкової служби було заявлено клопотання про його заміну на правонаступника Східне міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 " Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби", ліквідовано Офіс великих платників податків ДПС та на його базі створено Східне міжрегіональнеуправління ДПС по роботі з великими платниками податків.

З огляду на наведене, клопотання Офісу великих платників податків Державної податкової служби про заміну відповідача в порядку процесуального правонаступництва підлягає задоволенню, оскільки останнє ліквідується з переданням усіх повноважень Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що у період з 27.12.2019 року по 21.01.2020 року на підставі наказу Офісу великих платників податків ДПС від 26.12.2019 року №745 та направлень на проведення перевірки: від 26.12.2019 № 167/28-10-50-04-12 та від 26.12.2019 року № 168/28-10-50-04-12 виданих Офісу великих платників податків ДПС, була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПрАТ «Сентравіс Продакшн юкрейн» (далі - «Позивач», код за ,) з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з: ТОВ «ВЕНДОРС КОРП» (код за ) за період з квітня по серпень 2018 року, з жовтня по листопад 2018 року, з січня по червень 2019 року з їх відображенням в деклараціях з податку на додану вартість та показників фінансової звітності з їх відображенням у деклараціях з податку на прибуток підприємств за період І півріччя 2018 року - 9 місяців 2019 року або в наступних податкових періодах (роках) згідно з правилами податкового обліку; ТОВ «ЕКОТРАСТ» (код за ) за період з квітня по липень 2018 року, грудень 2018 року, січень 2019 року з їх відображенням в деклараціях з податку на додану вартість та показників фінансової звітності з їх відображенням у деклараціях з податку на прибуток підприємств за період І півріччя 2018 року - 9 місяців 2019 року або в наступних податкових періодах (роках) згідно з правилами податкового обліку; ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗІГФРІТ» (ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕРА») (код за ) за період з січня по грудень 2017 року, з січня по серпень 2018 року, з листопада по грудень 2018 року з їх відображенням в деклараціях з податку на додану вартість та показників фінансової звітності з їх відображенням у деклараціях з податку на прибуток підприємств за період І квартал 2017 року - 9 місяців 2019 року або в наступних податкових періодах (роках) згідно з правилами податкового обліку.

За результатами перевірки складено Акт перевірки № 14/28-10-50-04-30926946 від 04.02.2020 року, яким встановлено порушення ПрАТ «Сентравіс Продакшн юкрейн» вимог, а саме: п.5 ПСБО 15 (в період 01.01.2017-31.12.2017), п.8 МСБО 18 (з 01.01.2018) призвело до заниження фінансового результату (завищення збитку) та як наслідок порушення п.п 134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 135.1 ст.135 Податкового кодексу України з урахуванням положень пп. 14.1.13, 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Що, в свою чергу, призвело до завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за період з І кварталу 2017 року по перше півріччя 2019 року на загальну суму 3 512 563 грн., в т.ч. по періодам:

За І квартал 2017 року у розмірі 83 808 грн.;

За І півріччя 2017 року у розмірі 127 272грн. (II кв. 2017 року - 43 464 грн.);

За три квартали 2017 року у розмірі 187 872 грн. (III кв. 2017 року - 60 600 грн.);

За 2017 рік у розмірі 394 899 грн. (IV кв. 2017 року - 207 027 грн.);

За І квартал 2018 року у розмірі 425 499 грн. (І кв. 2018 року - 30 600 грн.);

За І півріччя 2018 року у розмірі 1 203 155 грн. (II кв. 2018 року - 777 655 грн.);

За три квартали 2018 року у розмірі 2 035 648 грн. (III кв. 2018 року - 832 493 грн.);

За 2018 рік у розмірі 3 294 387 грн. (IV кв. 2018 року - 1 258 739 грн.);

За І квартал 2019 року у розмірі 3 481 844 грн. (І кв. 2019 року - 187 457 грн.);

За І півріччя 2019 року у розмірі 3 512 563 грн. (II кв. 2019 року - 30 719 грн.), яке призвело до заниження об`єкта оподаткування податком на прибуток за квартали 2019 року на суму 3 512 563 грн., та як наслідок занижено податок на прибуток по декларації за три квартали 2019 року на суму 632 261 грн.;

п.198.1, п.198.2 ст.198, ст.201, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4, абз. «в» п. 200.4 ст. розділу V Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, на загальну суму 362 451 грн., а саме:

березень 2017 року - 4 690 грн.; квітень 2017 року - 7 988 грн.; травень 2017 року - 4 690 грн.; липень 2017 року - 5 544 грн.; вересень 2017 року - 6 700 грн.; жовтень 2017 року - 1 700 грн.; листопад 2017 року - 21 700 грн; грудень 2017 року 12 481 грн.; лютий 2018 року - 2 024 грн.; травень 2018 року - 28921 грн.; червень 2018 року - 39 446 грн.; липень 2018 року - 30 348 грн.; серпень 2018 року - 93 487 грн.; вересень 2018 року - 6 264 грн.; жовтень 2018 року - 1 870 грн.; листопад - 2018 року - 46 000 грн.; січень 2019 року - 15 870 грн.; березень 2019 року - 2 206 грн.; квітень 2019 року - 533 грн.; травень 2019 року - 3 707 грн.; червень 2019 року 140,00 грн.; липень 2019 року - 26 142 грн., та завищено залишок від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в липні 2019 року на 3 680 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки № 14/28-10-50-04-30926946 від 04.02.2020 року ПРАТ «Сентравіс Продакшн юкрейн» було надано заперечення на акт перевірки до Офісу великих платників подат ДПС від 17.02.2020 № 06-1-210.

За результатами розгляду Заперечень позивача, висновки перевірки залишено без змін. Офісом великих платників податків ДПС були винесені податкові повідомлення-рішення:

№ від 28.02.2020 року - збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 632 261,00 грн. та нарахування штрафної фінансової санкції (штраф) у розмірі 158 065,25 грн. (форма «Р») (том 6 а.с. 22);

№ від 28.02.2020 року - зменшення суми бюджетного відшкодування з додатку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку на 362 451,00 грн. та нарахування штрафної (фінансової санкції (штраф)) у розмірі 181 225,50 грн. (форма -В1») (том 6 а.с. 24);

№ від 28.02.2020 року - зменшення розміру від`ємного значення суми додатку на додану вартість на 3 680,00 грн. (форма «В4») (том 6 а.с. 26).

Приватним акціонерним товариством «Сентравіс Продакшн юкрейн» було подано скаргу до ДПС України, однак рішенням ДПС України від 07.05.2020 року №15500/6/99-00-08-05-02-06 вищезазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведених податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновок про порушення позивачем податкового законодавства є необґрунтованим та недоведеним, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на підставі встановлених актом перевірки порушень, є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 133.1.1 п. 133.1 ст. 133 Податкового кодексу України, платниками податку - резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Згідно п.п. 134.1.1 п. 134. 1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 200.1-200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач при здійсненні своєї господарської діяльності мав господарські відносини з ТОВ ВЕНДОРС КОРП», ТОВ «ЕКОТРАСТ», ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗІГФРІТ» (ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕРА»).

Так, 05 березня 2018 року між Приватним акціонерним товариством "Сентравіс продакшн юкрейн" та ТОВ «ВЕНДОРС КОРП» був укладений договір № .

Відповідно до п. 1.1 наведеного договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю запчастини, згідно кресленням та іншу продукцію, в кількості та номенклатурі, вказаних в специфікації, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах, передбачених договороу.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копїі специфікацій, податкових накладних, паспортів сертифікатів, експрес накладних (том 1 а.с. 126-250, том 2 а.с. 1-45).

Розрахунок за отриманий товар здійснювався у безготівковій формі, що підвтерджується реєстрами платежів.

В подальшому, товари, придбані Позивачем у ТОВ «ВЕНДОРС КОРП» за Договором, в повному обсязі були списані у виробництво, що підтверджується накладними-вимогами на відпуск матеріалів: № 3 від 10.05.2018p., № від 21.06.2018p., № від 30.07.2018p., № від 01.08.2018 p., № від 01.08.2018p., № від 01.08.2018p., № від 01.08.2018p., № від 01.08.2018p., № 011544200 від 01.08.2018 p., № від 14.08.2018p., № від 28.08.2018 p., № від 26.09.2018 року, № 0 від 03.12.2018 pоку; № від 29.01.2019p., № від 14.01.2019p., № від 18.02.2019 p., № від 19.03.2019 p., № від 25.04.2019p., № від 10.04.2019 pоку, № 05 від 28.01.2019 p., № від 12.04.2019p., № від 21.05.2019 p., № від 14.05.2019p., № від 06.05.2019p., № від 11.06.2019p., № від 19.06.2019p., № від 21.06.2019p., № від 25.06.2019p.; № від 25.06.2019p., № від 01.08.2019 pоку, № ; від 09.09.2019p., № від 28.10.2019p., № від 14.11.2019 p.;№ від 04.02.2020p., № від 27.04.2020p., № від 02.04.2020p., № 013386316 від 27.04.2020p., № від 15.05.2020pоку (а.с. 60-111 том 2).

Також, між Приватним акціонерним товариством "Сентравіс продакшн юкрейн" та ТОВ «ЕКОТРАСТ» 02 квітня 2018 року було укладено договір № на виконання послуг.

Відповідно до п.п. 1.1 наведеного довогору, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобовязання власними силами та на власний ризик із залученням третіх осіб, протягом дії цього договору надавати послуги по збиранню, організації транспортування/трансопртуванню, зберіганню, обробленню, утилізації, знешкодженню та інші послуги щодо поводження з промисловими відходами екологічно безпечним способом, згідно вимог чинного законодавства України, згідно Специфікації, яка є невідємною частиною даного договору.

На підтвердження виконання умов наведеного договору, позивачем до суду були подані копії актів здачі-прийняття робіт, рахунків-фактур, податкових накладних, товарно-транспортних накладних (т. 2 а.с. 133- т. 4 а.с.16).

Розрахунок за отриманий товар здійснювався у безготівковій формі, що підтверджується реєстрами платежів.

Поряд з вказаним, з матеріалів справи вбачається, що послуги на підставі Договору № надавалися ТОВ «ЕКОТРАСТ» Позивачу із залученням третіх осіб для збирання, вивезення, утилізації відходів, згідно п. 1.1. Договору.

На підтвердження факту залучення третіх осіб до виконання договору, позивачем надано до суду Договір про співпрацю (партнерство) № 03-01-2018 від 03.01.2018р. укладений між ТОВ «ЕКОТРАСТ» та ТОВ «ЕКОХІМ», Договір № 15/03.01-18 від 03.01.2018 pоку, укладений між ТОВ «ЕКОТРАСТ» та ТОВ « ВО ЕКОХІМ» на збирання, перевезення, подальшу утилізацію або видалення відходів; Договір про співпрацю (партнерство) № 03-01-2017, укладений між ТОВ НВФ «Екоцентр» та ТОВ «ЕКОТРАСТ», Договір № 02-01-2017 від 02.01.2017 р. між ТОВ НВФ «Екоцентр» та ТОВ «ЕКОТРАСТ» на оброблення небезпечних відходів, збирання, заготівлю окремих відходів, як вторинно/сировини. Вказана діяльність ТОВ «НВФ «ЕКОЦЕНТР» підтверджується, ліцензією ТОВ «НВФ «ЕКОЦЕНТР» (рішення № 371 від 19.10.2015 р.) на поводження (збирання, зберігання,оброблення, утилізація), ліцензією № 199240 ТОВ «НВП «ЕКОЦЕНТР» на збирання, заготівлю окремих видів відходів як вторинної сировини (виходів полімерних, відходів гумових, в тому числі зношених шин) строк дії необмежений. Договір № 1703-01/01 від 01.03.2017 pоку, укладений між ТОВ «ЕКОТРАСТ» та Обласним комунальним спеціалізованим підприємством з виконання норм екологічної безпеки про надання послуг з розміщення та захоронению твердих промислових відходів III-IV класів небезпеки; Паспорт Місця видалення відходів «Полігон промислових відходів в с. Смирніша (Лозівського району), належного Обласному комунальному спеціалізованому підприємству з виконання норм екологічної небезпеки. Договір № 1/11-Е від 01.11.2018 pоку, укладений між ТОВ «ЕКОТРАСТ» та ТОВ «ХЕЛП» про надання послуг з приймання інертних відходів 4 класу небезпеки; Паспорт. Місця видалення відходів «Верхів`я балки Рассоховата по Криворізькому шосе м. Дніпропетровськ» належного ТОВ «ХЕЛП» (том 4 а.с. 18-35).

Також, між позивачем та ТОВ «НВП «ЕРА» (ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗІГФРІТ») було укладено Договір № 04-2/17/ від 01.04.2016 року, Додаткова угода від 01.01.2017 року до Договору № 04-2/17/ від 01.04.2016 року; Договір № від 31.03.2017 року, Додаткова угода від 31.03.2018 року до Договору № від 31.03.2017 року, Додаткова угода № 1 від 30.04.2018 року, Додаткова угода № 2 від 30.05.2018 року; Договір підряду № від 23.11.2017 року, Договір підряду № від 02.10.2017 року, Договір підряду № від 24.10.2017 року; Договір підряду № від 13.06.2017 року, Договір підряду № від 17.03.2017 року; Договір підряду від 04.04.2018 року; Договір підряду № від 12.04.2018 року; Договір підряду № від 16.04.2018 року, Договір підряду № від 20.07.2018 року, Договір підряду № від 07.06.208 року, Договір підряду № від 08.10.2018 року, Договір підряду № від 13.09.2018 р., Договір підряду № від 26.10.2018 року, (том 4 36-40, 41,51-54, 55-57, 86-88,99-101, 113-115, 153-155, 180-182,233-235, том 5 а.с. 10-12, 36-38, 50-52, 78-80, 93-95, 157-159, 175-177).

Предметом наведених договорів було виконання на території Замовника робіт щомісячного технічного обслуговування та ремонту обладнання: комплексів дистанційного радіоуправління, встановлених на електронних кранах інв. № 22222; № 22226; крані електромостовом № 12 інв. № 25182; крані № 21 інв. № 25210, крані № 29 інв. № 25197, крані інв. № 25194, крані інв. № 25198.

На підтвердження виконання умов наведених договорів, позивачем до суду були подані копії актів надання послуг, рахунків, податкових накладних.

Розрахунок за отримані послуги здійснювався у безготівковій формі, що підтверджується реєстрами платежів.

Дослідивши наведені документи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що останні в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару та виконання робіт і надання послуг, фактичний рух активів та зміни у майновому стані позивача.

Щодо посилань податкового органу на відсутність у контрагентів позивача основних засобів, невідповідність придбаних та реалізованих товарів, віднесення податковим органом певних контрагентів до ймовірних учасників схем ухилення від оподаткування, відсутності достатньої кількості працівників, то суд апеляційної інстанції зазначає, що якщо контрагент порушив податкове законодавство, не забезпечив належне ведення бухгалтерського обліку, збереження первинних бухгалтерських документів, тощо, то відповідно, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 61 Конституції України, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту, якщо останній має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Так, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків, будь-які порушення виконавцем послуг правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням виконавцем послуг вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у позивача відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Європейський суд з прав людини, розглянувши справу "Інтерсплав проти України" (рішення від 09.01.2007 року (заява № 803/02), вказав на те, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані, саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 18.12.2018 року по справі № 816/1118/17, від 15.01.2019 року по справі №809/2918/13-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відносно посилань податкового органу на наявність кримнільних проваджень відносно контрагентів позивача, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наявність зареєстрованого кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами, тому як відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як свідчать встановлені обставини справи, вироки відносно наведених контрагентів відсутні, а зворотного відповідачем не доведено, що зумовлює безпідставність наведених доводів.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Що стосується посилань податкового органу на відомості інформаційних баз даних, як джерела інформації, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх необґрунтованими, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.11.2019 року по справі № 826/11629/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем протиправно, а відповідно останні підлягають скасуванню.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 в адміністративній справі №160/5507/20 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко