Справа № 580/4767/20
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року справа № 580/4767/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 14.07.2020 №159820 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачем під час прийняття спірного рішення не прийнято до уваги наявність у позивача дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів. Крім того, позивачем документально підтверджено масу кожної одиниці техніки (автомобіль, причіп, комбайн), що у сукупності становить значно менше результату зважування. Зазначає про відсутність сертифікату повірки ваг, невідповідність майданчика для зважування вимогам законодавства та відсунить затвердженої методики зважування. Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 28.10.2020 задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Зупинено стягнення за постановою управління Укратрансбезпеки у Черкаській області від 14.07.2020 №159820 у виконавчому провадженні №63267054 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

02.11.2020 суд ухвалою позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

23.11.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що за наслідками рейдової перевірки виявлено перевищення на понад 20% встановлених вагових параметрів транспортного засобу позивача під час здійснення позивачем перевезення вантажу. Зазначає, що під час перевірки позивачем не надано службовим особам дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів. При цьому, наданий суду дозвіл передбачає перевезення вантажу загальною масою транспортного засобу з вантажем до 44 тон, тоді як виявлена маса транспортного засобу позивача становить 51,34 тон. Крім того, вказує на наявність сертифікату повірки ваг та акт огляду місця зважування, яке відповідає вимогам законодавства. Також, відсутність методики зважування не звільняє від відповідальності за перевищення вагових параметрів.

08.12.2020 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій окрім доводів, наведених у позовній заяві, вказує про відсутність доказів, що надане відповідачем свідоцтво про повірку ваг стосується саме тих ваг, якими здійснювалось зважування. Акт огляду майданчика зважування складений у листопаді 2019 року, тоді як зважування відбулось у червні 2020 року. Крім того наголошує, що акт, на підставі якого прийняте спірне рішення, складений з порушенням вимог законодавства.

Ухвалою від 24.12.2020 суд продовжив на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк розгляду справи.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

На підставі направлення на рейдову перевірку від 11.06.2020 №010959 службовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області 17.06.2020 на 210 км. + 450 м. автомобільної дороги Київ-Одеса здійснено перевірку транспортного засобу марки DAF д.н.з. НОМЕР_1 з причепом Goldhofer д.н.з. НОМЕР_2 , які відповідно до свідоцтв про реєстрацію серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать позивачу. Вказаним транспортним засобом керував водій ОСОБА_2 (водійське посвідчення серії НОМЕР_5 , видане 16.07.2014).

За наслідками перевірки складено акт від 17.06.2020 б/н (далі Акт перевірки).

Актом зафіксовано перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Також складно довідку від 17.06.2020 №043713 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт від 17.06.2020 №035968 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зафіксовано, що фактична маса транспортного засобу з вантажем становить 51,335 тон при допустимих 40 тонах.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області прийняло спірну постанову від 14.07.2020 №159820 про застосування до позивача штрафу в сумі 34000,00 грн.

Не погоджуючись із цією постановою, позивач звернувся в суд з позовом.

Спірні відносини регулюються Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі Порядок №879), Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207 (далі Порядок №1007/1207), а також іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи оцінку спірному рішенню суд врахував, що ч.1 ст.48 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІІІ Про автомобільний транспорт (далі-Закон №2344-ІІІ), передбачено обов`язок автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

На підставі абз.2 ч.2 ст.48 Закону №2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для автомобільного перевізника є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до п.3 Порядку №1007/1207 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

На підставі п.4 наведеного Порядку посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів;

здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);

складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС;

у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2);

реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3);

при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;

у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З аналізу наведених норм вбачається, що посадові особи відповідача наділені повноваженнями організації здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та фіксації його результатів.

Згідно з п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2011 №30 (далі Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів - понад 44т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Габаритно-ваговий контроль згідно з підп.4 п.2 Порядку №879 контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п.3 цього Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

На підставі п.4 наведеного Порядку №879 робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пунктів 7-13 Порядку №879 місце розташування стаціонарного пункту та схема організації дорожнього руху під час під`їзду до пункту та виїзду з нього визначаються Укртрансбезпекою та її територіальними органами і погоджуються з власниками автомобільних доріг та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

У темну пору доби місце здійснення габаритно-вагового контролю повинне бути освітленим.

У стаціонарних пунктах, розташованих на автомобільних дорогах загального користування, встановлюється цілодобовий режим роботи. Режим роботи стаціонарних пунктів, розташованих у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків, відповідає режиму роботи таких об`єктів.

Місце заїзду до зони стаціонарного пункту та місце виїзду з неї облаштовуються перехідно-швидкісними смугами, параметри яких відповідають визначеним для даної категорії дороги, а також стоянками для транспортних засобів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва від 22.04.2020 №П39М874305820 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісі 030T-AS2-PWIA Зав.№400» відповідає вимогам ДСТУ. Свідоцтво чинне до 22.04.2021.

При цьому доводи позивача, що вказаний прилад не використовувався для зважування належного йому транспортного засобу спростовуються даними талону зважування автомобіля з д.н.з НОМЕР_1 від 17.06.2020 №3718, в якому зазначено номер ваг 400 (а.с.76).

Крім того, згідно з актом обстеження майданчика для роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю на 210 км. + 450 м. автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса від 14.11.2019 встановлено, що для роботи цього пункту використовується майданчик для короткочасної стоянки автомобілів, який має розміри 75х8 м. з асфальтобетонним покриттям з рівною горизонтальною ділянкою з бетонним покриттям 3,5х3 м., на якій влаштовано технологічні заглиблення для встановлення ваг. Майданчик позначено відповідними дорожніми знаками та обладнаний стаціонарним штучним освітленням.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано вимог пунктів 7-13 Порядку №879 щодо організації місця зважування та повірки відповідного обладнання і порушень відповідачем вимог вказаних вище нормативно-правових актів щодо зважування належного позивачу транспортного засобу суд не встановив.

Тому протилежні доводи позивача суд вважає необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що під час перевезення вантажу зазначеним транспортним засобом позивачем порушено п.22.5 Правил дорожнього руху України, якими передбачено максимальну масу транспортного засобу 40 тон. при фактичній 51,335 тон.

Статтею 33 Закону України від 08.09.2005 №2862-IV "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень відповідно до ч.3 ст.48 Закону №2344-ІІІ обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Суд врахував, що позивач надав суду затверджений начальником Управління безпеки дорожнього руху ДПП дозвіл від 03.06.2020 №2020-29НГ на участю у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (DAF НОМЕР_1 , причіп Goldhofer НОМЕР_2 ).

Водночас, указаним дозволом передбачено загальну вагу автопоїзду з вантажем 44,00 тон, тоді як установлено судом вище загальна навантажена маса вказаного автомобіля становить 51,335 тон.

Тому, на переконання суду, цей дозвіл не дає право позивачу на здійснення перевезення вказаного вантажу автомобільними дорогами.

Стосовно доводів позивача про відсутність методики виконання вимірювання навантажень та маси транспортних засобів, суд врахував висновки Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №819/1381/16, які обов`язкові для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, відповідно до яких відсутність методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що зазначена у свідоцтвах про реєстрацію маса транспортних засобів (автомобіль, причіп, комбайн) у сукупності становить менше результату зважування, з огляду на таке.

На підставі п.16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Документальний габаритно-ваговий контроль відповідно до підп.5-1 п.2 Порядку №879 визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Точний габаритно-ваговий контроль згідно з підп.11 п.2 Порядку №879 визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Отже, визначення загальної маси, шляхом додавання маси транспортного засобу до маси вантажу передбачає документальний габаритно-ваговий контроль, тоді як у спірному випадку щодо позивача здійснений точний габаритно-ваговий контроль, що відбувався шляхом зважування транспортного засобу, як установлено судом, без порушення вимог чинного законодавства.

Частиною 1 ст.60 Закону № 2344-III передбачено, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Суд звернув увагу, що фінансові санкції були застосовані до позивача, як фізичної особи-підприємця, що здійснював перевезення вантажу вищевказаним автомобілем з перевищенням вагових параметрів більше, ніж на 20%, та без наявності відповідного дозволу на таку масу перевищення.

Відповідно до ч.1 ст.52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до абз.16 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу карається штрафом у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірний штраф застосований до позивача обґрунтовано.

Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а сплачений судовий збір поверненню позивачу.

Оскільки судом задоволено заяву позивача про забезпечення позову, відповідно до ч.6 ст.157 у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя О.А. Рідзель