Справа № 380/10825/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року справа №380/10825/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Ворошилової Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35; код ЄДРПОУ 4314039) з вимогою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу у розмірі 49 964,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18320,58 грн., військового збору у розмірі 1526,72 грн. та єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 30116,91 грн. Суми отриманого доходу самостійно задекларовані відповідачем у поданих до контролюючого органу деклараціях платника єдиного податку, податкових деклараціях про майновий стан і доходи. Оскільки відповідач не сплатив ці зобов`язання у встановлені законом строки, такі набули статусу податкового боргу. Зазначає, що податковий орган, відповідно до Податкового кодексу України, попередньо вже виставив відповідачу податкову вимогу №36298-17 від 10.07.2020, яку вручено платнику, докази долучено до матеріалів справи. Податкова вимога вручена відповідачу не призвела до сплати податкового боргу у добровільному порядку. Тож, оскільки вжиті заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, контролюючий орган звернувся із означеним позовом до суду.

Ухвалою суду від 24.11.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

17.12.2020 за вх. № 68375 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.11.2020 суд ухвалив перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

17.12.2020 відповідач надав відзив на позов, за змістом якого заперечує проти позовних вимог повністю. Зазначає, що позивачем не було долучено до позовної заяви належним чином завірених копій податкових декларацій відповідача, як доказів, котрі б свідчили про узгодженість податкового боргу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

20.01.2021 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю явки в засідання суду, а також зазначає про неотримання відповіді на відзив, що не дає змогу подати заперечення.

21.01.2021 позивач долучив до матеріалів справи зворотній бік облікової картки платника податків, підтверджує наявний борг.

Суд ухвалив відкласти розгляд справи у зв`язку із неявкою відповідача, за його клопотанням.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити повністю. Наголосила, що оскільки розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження, то заявами по суті позову є позовна заява та відзив.

Відповідач 02.02.2021 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату час та місце розгляду справи. Подав до суду чергове клопотання від 02.02.2021 про відкладення розгляду справи (вх.№842 ел). В обґрунтування клопотання зазначає, що ним не отримано від позивача відповідь на відзив, а також документи, які підтверджують його заборгованість. Крім цього, як на підставу відкладення розгляду справи вказує, що погано себе почуває та має підозру на захворювання на Covid -19. З урахуванням наведеного просить клопотання задовільнити та відкласти розгляд справи на іншу дату.

Проаналізувавши вказане клопотання, суд вважає, що таке є не обґрунтованим і не підтверджене жодними доказами. Крім цього, суд зазначає, що подання позивачем відповіді на відзив є його правом, а не обов`язком, а тому вказане не може слугувати підставою для відкладення розгляду справи.

В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 01.04.2015 за № 0068572. Місцезнаходження фізичної особи - підприємця: АДРЕСА_1 . Це і є податкова адреса платника.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має податкову заборгованість перед бюджетом, яка становить 49964,21 грн. та складається з:

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, який виник на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи №21461 від 10.05.2019 термін сплати 31.07.2019 на суму 360,00 грн., податкової декларації про майновий стан і доходи №11825 від 25.02.2020 термін сплати 25.02.2020 на суму 17960,58 грн.;

- військового збору в розмірі 1526,72 грн., який виник на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи №21461 від 10.05.2019 термін сплати 31.07.2019 на суму 30,00 грн., податкової декларації про майновий стан і доходи №11825 від 25.02.2020 термін сплати 25.02.2020 на суму 1496,72 грн.;

- єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 30116,91 грн., який виник на підставі податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № від 25.01.2018 термін сплати 19.02.2018 на суму 8367,25 грн., податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № від 02.05.2018 термін сплати 20.05.2018 на суму 19980,25 грн., податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця №4 від 20.07.2018 термін сплати 19.08.2018 на суму 43,3 грн., податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № від 21.01.2019 термін сплати 21.01.2019 на суму 600,00 грн. та пені у розмірі 1126,11 грн.

Відомості про актуальний стан заборгованості підтверджуються довідкою ГУ ДПС у Львівській області від 01.10.2020 за №7885/9/13-01-13-04 про податкову заборгованість (а.с.4), обліковою карткою платника податків .

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статтею 20 ПК України передбачене право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Вирішуючи спір у даній адміністративній справі суд керувався, зокрема, наступними нормами ПК України.

Відповідно до п.п.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України, орган стягнення уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.41.2 ст.41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з пунктом 36.1, пунктом 36.2 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

У разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування( п.57.1 статті 57 податкового кодексу України).

Згідно п.57.3 ст.53 Податкового Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.102.4. ст.102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином, оскільки відповідачем не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, тому в силу п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ця сума набула статусу податкового боргу.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 ПК України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання ст.59 ПК України податковим органом виставлено податкову вимогу форми «Ф» № 36298-17 від 10.07.2020 (а.с.9). Борг узгоджений.

В матеріалах справи наявні докази належного повідомлення відповідача про зазначену вище податкову вимогу та відсутні докази її оскарження.

Статтею 20 ПК України, визначено права контролюючих органів.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2, 95.3 статті 95 ПК України).

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Станом на день розгляду справи у суді, відповідач доказів сплати податкового боргу в розмірі 49964,21 грн. до суду не надав. Доказів оскарження вимоги теж не долучив.

Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.

Керуючись 14, 72-77, 139, 242-246, 255,293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволити повністю.

Стягнути до бюджету з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг у розмірі 49964 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) 21 грн.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено і підписано 04.02.2021.

Суддя Сподарик Н.І.