Справа № 420/9764/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9764/20
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. (надалі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. щодо відкриття виконавчого провадження №62664303 з виконання виконавчого напису, виданого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., реєстровий номер №11195;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. ВП №62664303 від 28.07.2020 року про відкриття виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.09.2020 року у виконавчому провадженні №62664303.

В обґрунтування позову було зазначено, що відповідач всупереч ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження не за місцем проживання, перебування, роботи та знаходження майна позивача. Позивач вважає, що оскільки виконавчий документ був пред`явлений не за місцем виконання, відповідач, на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», мав повернути його стягувачу без прийняття до виконання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року позов задоволено.

Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №11195 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 16989,01 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №0 від 23.02.2017 року.

У виконавчому написі вказана адреса реєстрації позивача: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

27.07.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. із заявою про примусове виконання виконавчого напису від 16.07.2020 року № 11195.

У заяві вказано адресу місця реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 та адресу проживання: АДРЕСА_2 .

28.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. прийнято постанову ВП №62664303 про відкриття виконаного провадження з виконання виконавчого напису №11195 від 16.07.2020 року.

Також, 11.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. прийнято постанову ВП №62664303 звернення стягнення на доходи позивача, який отримує дохід від Одеського комерційного підприємства у вигляді ТОВ «Облагрообладнання»: 65031, Одеська обл., Малиновський р-н., вул. Новомосковська дорога, буд. 23/1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання позивача у місті Києві є непідтвердженим, що, в свою чергу, позбавляло відповідача підстав для відкриття вказаного виконавчого провадження в місті Києві. Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.1 ст.19 Закону №1404-VIII, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

За правилами ч.1, ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Пунктом 4 ч.2 ст.23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 6 ст.25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону №1404-VIII знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що і Закон №1404-VIII, і Закон №1403-VIII визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч.3 ст.26 Закону №1404-VIII).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII).

З аналізу вищевказаних норм права слідує наступне: якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження його майна розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження для їх виконання, якщо не виявлено жодної з передбачених законом підстав для повернення виконавчого документу стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження.

Слід зазначити, що Законом №1404-VIII не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі №804/6996/17 та від 30.04.2020 року у справі №580/3311/19.

Разом з тим, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов`язку приватного виконавця перевіряти місце проживання/перебування боржника, яке вказано, зокрема, у виконавчому написі нотаріуса, на підставі якого відкривається відповідне виконавче провадження.

Як зазначив апелянт в апеляційній скарзі, саме зазначене у виконавчому документі та у заяві про відкриття виконавчого провадження місце фактичного проживання боржника і було підставою для вчинення виконавчих дій.

Доводи суду першої інстанції щодо недотримання вимог діючого законодавства при відкритті виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Пунктом 3 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року визначено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості:

назва і дата видачі виконавчого документа;

прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача;

дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача;

номер телефону стягувача;

спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів);

реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться (яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Однак, у даному випадку, виконавчий документ подано, зокрема, за місцем проживання (перебування боржника - фізичної особи) позивача, зазначене у виконавчому документі виконавчому написі нотаріуса №11195, що є достатнім для прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки законодавство не передбачає вчинення приватним виконавцем дій по перевірці правильності відомостей, внесених до виконавчого документа, у тому числі і щодо адреси боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Верховного Суду від 25.01.2019 року у справі №511/1342/17.

Крім того, визначальне значення для визначення місця виконання рішення має саме місце проживання/перебування боржника-фізичної особи, а не місце його реєстрації, а також місцезнаходження майна боржника.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.12.2020 року у справі №460/3537/20.

В цій же постанові Верховного суду містяться такі висновки, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України мають враховуватися при вирішенні даного спору:

- положення статті 28 Закону № 1404-VIIІ встановлюють імперативний обов`язок приватного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що обумовлює відсутність меж розсуду у приватного виконавця при визначенні адреси боржника.

- правильне вирішення спору у вказаних категоріях справ залежить від того, чи знаходиться адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, що вказана у виконавчому документі, в межах виконавчого округу приватного виконавця. Якщо адреса місця проживання/перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця, то відкриття виконавчого провадження, за умови дотримання приватним виконавцем інших вимог Закону № 1404-VIII, є правомірним.

Таким чином, колегія суддів вважає що відповідач правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №62664303 з виконання виконавчого напису, виданого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., реєстровий номер №11195, оскільки зазначена в цьому виконавчому написі нотаріуса адреса проживання позивача в м.Києві знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця Клименка Р.В..

З цих підстав колегія суддів вважає помилковим рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та в частині визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №62664303.

Оцінюючи правомірність спірної постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.09.2020 року у виконавчому провадженні №62664303, колегія суддів виходить з наступного.

Скасовуючи цю постанову, суд першої інстанції виходив з неправомірності відкриття відповідачем виконавчого провадження, в рамках якого ця постанова була винесена.

Враховуючи наведені вище висновки колегії суддів про правомірність відкриття відповідачем виконавчого провадження №62664303 з виконання виконавчого напису, виданого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., реєстровий номер №11195, то слід визнати помилковими і доводи суду першої інстанції, які були покладені в основу рішення про визнання протиправним та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. від 11.09.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача.

Разом з тим, оцінивши спірну постанову від 11.09.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача на відповідність її вимогам Закону №1404-VIII, колегія суддів не може погодитися з її правомірністю з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.10 Закону №1404-VIII звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника є заходами примусового виконання рішень.

Відповідно до частини першої ст.28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти подальші виконавчі дії та застосовувати заходи з примусового виконання рішень.

На підтвердження факту відправлення позивачу копії постанови ВП №62664303 від 28.07.2020 року про відкриття виконавчого провадження відповідач долучив до матеріалів справи реєстри поштових відправлень (а.с.71,72) відповідно до яких 28.07.2020р. позивачу було здійснено два поштових відправлення з номерами 291 (м.Одеса, 65029) та 142 (м.Київ 02099).

Позивач долучив до справи роздруківки з сайту Укрпошти з інформацією про рух поштових відправлень з номерами 291 та 142, відповідність яких була перевірена колегією суддів через сайт Укрпошти, з яких вбачається, що ці поштові відправлення не були вручені адресату та повернулись за зворотною адресою відправнику.

Колегія суддів вважає, що не отримавши підтвердження вручення боржнику (позивачу) копії постанови про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець (відповідач) не мав права застосовувати до позивача заходи з примусового виконання рішень, а тому винесена відповідачем постанова від 11.09.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача є неправомірною та підлягає скасуванню.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок невірного застосування норм матеріального права, з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Виходячи з цього, за правилами ст.139 КАС України підлягають новому пропорційному розподілу судові витрати, понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції.

Так, у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції позивач поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 2522,40 (а.с.9), яка підлягає новому пропорційному розподілу за результатами апеляційного перегляду.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду позовні вимоги фактично задоволені на 50 %, то на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 1261,20 грн. (2522,4 грн. х 50%).

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.09.2020 року у виконавчому провадженні №62664303.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича (02094, м.Київ, вул.Юрія Поправки, 6 оф.31) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1261 (тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.