Справа № 420/5158/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5158/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

Кравця О.О,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, прийняте у складі суду судді Свиди Л.І. в місті Одеса по справі за позовом ОСОБА_1 до т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря селищної ради Барановської Галини Борисівни, Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, тимчасово виконуючої обов`язки Затоківського селищного голови секретаря селищної ради Барановської Галини Борисівни, в якому позивач просив суд про визнання протиправним та скасування розпорядження т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря селищної ради Барановської Галини Борисівни №52-к «Про припинення повноважень тимчасово виконувачем обов`язків заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради ОСОБА_1 »; поновлення позивача на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради; зобов`язання Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області здійснити розрахунок та виплату на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи позовної заяви обґрунтовані тим, що позивача було призначено тимчасово виконувачем обов`язків заступника селищного голови до настання умов, передбачених п. 1 ст. 36 КЗпП України, однак звільнено з цієї посади безпідставно за п. 2 ст. 36 КЗпП України в зв`язку із припиненням трудового договору, укладеного на певний строк. При цьому, рішення про призначення або не призначення на цю посаду мало вирішуватися на пленарному засіданні Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, однак даних про винесення цього питання на засідання не має. Враховуючи безпідставне звільнення позивача, він має бути поновлений на посаді та на його користь має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем за Розпорядженням №41-к від 26.06.2017 року позивача прийнято на роботу керуючись п.1 ст.23 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, тобто укладено безстроковий трудовий договір, водночас жодної угоди про припинення трудового договору між сторонами не укладалось. Апелянт вказує, що повноваження позивача припинено згідно п.2 ст.36 КЗпП України, тобто припинення трудового договору, що укладався на певний строк, що прямо суперечить Розпорядженню №41-к. Таким чином, на думку апелянта, висновки суду, що позивач на цій посаді перебував тимчасово виконувачем обов`язків за строковим договором є безпідставними та необґрунтованими.

Апелянт звертає увагу, що жодних питань і рішень, винесених та проголосованих більшістю депутатів на пленарних засіданнях Затоківської селищної ради щодо затвердження або не затвердження ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради кворумом депутатів не приймалось. Крім того, апелянт не погоджується із висновками суду щодо відсутності підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки на думку апелянта відповідачами не було дотримано вимог трудового законодавства України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2017 року Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області за підписом т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря селищної ради Барановської Галини Борисівни винесено розпорядження №41-к, яким відповідно до ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», керуючись п. 1 ст. 23 Кодексу законів про працю України, ст. 42, п. 1 ч. 3 ст. 50, ч. 8 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», покладено на ОСОБА_1 тимчасово до затвердження на посаду виконання повноважень першого заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради з 03.07.2017 року до настання умов відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Однак, 11 вересня 2017 року Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області за підписом т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря селищної ради ОСОБА_2 , керуючись п. 2 ст. 36, ст. 38, 83, 116 КЗпП України, п. 20 ч. 4 ст. 42, п. 8 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», винесено розпорядження №52-к про припинення повноважень позивача тимчасово виконувачем обов`язків заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів з 11.09.2017 року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України, в зв`язку з неприйняттям рішення селищною радою про затвердження позивача на цю посаду.

Позивач зазначає в позові, що 04.10.2017 року він ознайомився з розпорядженням №52-к від 11 вересня 2017 року та отримав трудову книжку, однак з правомірністю звільнення не погодився, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність звільнення позивача та правомірність оскаржуваного розпорядження, оскільки позивач був призначений на посаду тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради до його затвердження на цій посаді радою, тобто трудовий договір укладений з позивачем на визначений строк. При цьому, за висновками суду, звільнення позивача відбулося на підставі того, що селищною радою не прийнято рішення про затвердження позивача на посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради, а позивачем не доведено обставин прийняття Затоківською селищною радою рішення про затвердження його на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За приписами частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно вимог статті 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до положень статті 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є зокрема: угода сторін; закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до абз. 3 ст. 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 10 зазначеного Закону, прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости шляхом затвердження відповідною радою.

Водночас, згідно вимог абз. 9 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», на час відсутності (відпустки) посадових осіб органів місцевого самоврядування (крім виборних посад) для виконання їх повноважень можуть прийматися на службу особи за строковим трудовим договором (контрактом).

Так, як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням №41-к від 26 червня 2017 року, відповідно до ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», керуючись п. 1 ст. 23 Кодексу законів про працю України, ст. 42, п. 1 ч. 3 ст. 50, ч. 8 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», покладено на ОСОБА_1 тимчасово до затвердження на посаду виконання повноважень першого заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради з 03.07.2017 року до настання умов відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

З системно аналізу зазначених норм права колегія суддів вбачає, що призначення на посаду виконуючого обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради фактично може відбуватися виключно на певний строк, з моменту призначення на посаду до моменту затвердження відповідною радою. Зазначені висновки суду узгоджуються зі змістом Розпорядження №41-к від 26 червня 2017 року.

Відповідно до правових висновків, викладених зокрема у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2019 року (справа № 201/15850/17-ц), трудові відносини з приводу виконання тимчасовим замісником посадових обов`язків відсутнього працівника за своїм характером завжди є строковими, оскільки замісництво встановлюється на конкретний проміжок часу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки позивач був призначений на посаду тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради до його затвердження на цій посаді радою, трудовий договір був фактично укладений з позивачем на визначений строк, чим спростовуються доводи апеляційної скарги у цій частині.

У відповідності до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Відповідно до ч. 8 ст. 31 Закону України «Про державну службу» строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби не може перевищувати три місяці.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що у випадку якщо особа тимчасово виконує обов`язки за посадою, то їх виконання обмежено строком у три місяці, як це зазначено у ч. 8 ст. 31 Закону України «Про державну службу», до якої відсилає ч. 2 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». В іншому випадку, якщо б тимчасове виконання обов`язків за посадою заступника селищного голови було не обмежене певним строком, це б обмежувало повноваження селищної ради щодо затвердження відповідних посадових осіб в органах місцевого самоврядування.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря селищної ради ОСОБА_2 №52-к «Про припинення повноважень тимчасово виконувачем обов`язків заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради ОСОБА_1 » було вмотивоване неприйняттям рішення селищною радою про затвердження позивача на цю посаду.

За доводами позивача, жодних питань і рішень, винесених та проголосованих більшістю депутатів на пленарних засіданнях Затоківської селищної ради щодо затвердження або не затвердження ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради кворумом депутатів не приймалось.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Колегія суддів наголошує, що у межах спірних правовідносин юридичним фактом, що зумовив звільнення позивача, є саме факт розгляду депутатами Затоківської селищної ради питання затвердження позивача на відповідній посаді та прийняття/неприйняття за результатами розгляду вказаного питання певного рішення.

Згідно вимог ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас, відповідачем не було надано до суду жодних доказів, які б свідчили, що питання затвердження ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради взагалі розглядалось депутатами Затоківської селищної ради.

Вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України, зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, судами першої інстанції та апеляційної інстанції неодноразово здійснювались заходи з метою витребування у відповідача документів, які мають значення для правильного вирішення даної справи.

Зокрема, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року зобов`язано Затоківську селищну раду Білгород-Дністровської міської ради Одеської області надати до Одеського окружного адміністративного суду у строк до 22 липня 2020 року належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких прийнято розпорядження №52-к від 11.09.2017 року «Про припинення повноважень тимчасово виконуючим обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради Согоконь Є.В..».

Водночас, ані витребуваних судом першої інстанції документів, ані поважних причин їх ненадання відповідачем не повідомлено.

В подальшому, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, для повного та всебічного розгляду справи, з метою вжиття заходів щодо з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, було витребувано від Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких прийнято розпорядження №52-к від 11.09.2017 року «Про припинення повноважень тимчасово виконуючим обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради ОСОБА_1 », зокрема відповідні протоколи сесії Затоківської селищної ради, порядку денного тощо.

Водночас до суду витребувані докази не надано, про причини ненадання доказів або про неможливість подати докази, витребувані судом, відповідачем не повідомлено.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року повторно витребувано від Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких прийнято розпорядження №52-к від 11.09.2017 року «Про припинення повноважень тимчасово виконуючим обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради ОСОБА_3 », зокрема відповідні протоколи сесії Затоківської селищної ради, порядку денного тощо. Застосовано до тимчасово виконуючого повноваження селищного голови Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області заходи процесуального примусу у вигляді стягнення в дохід Державного бюджету України штрафу у розмірі 1,5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У строк, встановлений судом апеляційної інстанції, до суду витребувані докази не надано, про причини ненадання доказів або про неможливість подати докази, витребувані судом, відповідачем не повідомлено.

При цьому, колегія суддів критично оцінює висновки суду першої інстанції, що звільнення позивача відбулося на підставі того, що селищною радою не прийнято рішення про затвердження позивача на посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради, оскільки докази вказаних обставин відповідачем не надано та свій процесуальний обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення не виконано.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання суду першої інстанції, на те, що позивачем не доведено обставин прийняття Затоківською селищною радою рішення про затвердження його на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради, оскільки тягар доказування у даному випадку покладений на відповідача. До того ж, позивач не посилався на те, що було прийняте рішення про затвердження його на посаді, а фактично стверджував про відсутність доказів винесення питання про його звільнення на розгляд у пленарному засіданні Затоківської селищної ради.

Крім того, колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, що строк тимчасового виконання обов`язків за посадою позивача не може перевищувати три місяці., наголошує, що на позивача було покладено виконання повноважень саме до затвердження на посаді, а відсутність доказів розгляду вказаного питання відповідачем свідчить про порушення процедури звільнення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем не було доведено наявності обставин, що стали підставою для звільнення позивача, що тягне за собою необґрунтованість та протиправність оскаржуваного розпорядження №52-к «Про припинення повноважень тимчасово виконувачем обов`язків заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради ОСОБА_1 ».

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до положень ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Водночас, оскільки відповідачем до суду першої інстанції не було подано відзив на адміністративний позов, а також враховуючи процесуальну поведінку Затоківської селищної ради, з огляду на неодноразове ігнорування ухвал судів про витребування доказів, які набрали законної сили та є обов`язковими до виконання на всій території України, суд апеляційної інстанції кваліфікує такі дії відповідача саме як визнання позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, позовні вимоги про поновлення позивача на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України,при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Єдиним нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної зокрема у постановах від 14 березня 2018 року у справі №822/1832/16, від 24 жовтня 2018 року у справі №820/5932/16, від 19 червня 2019 року у справі №2-а-1648/00(2-а/215/15/16), від 01 серпня 2019 року у справі № 820/1446/17, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд повинен навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню з відповідача.

Так, згідно довідки про доходи ОСОБА_1 №104, розмір заробітної плати позивача за два останні місяці перед звільненням (липень, серпень 2017 року) склав 8342,00 грн., кількість робочих днів за вказаний період становить 43 днів. Таким чином, середньоденний розмір заробітної плати позивача складає 194,00 грн.

Період вимушеного прогулу, з 12.09.2017 року по 03.02.2021 року, складає 849 робочих днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача складає 194,00 грн. х 849 днів = 164706,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 249, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря селищної ради Барановської Галини Борисівни, Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження тимчасово виконуючої обов`язки Затоківського селищного голови секретаря селищної ради Барановської Галини Борисівни №52-к «Про припинення повноважень тимчасово виконувачем обов`язків заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради Согоконь Є.В.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області.

Стягнути з Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (вул. Приморська, 21, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67772, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 вересня 2017 року по 03 лютого 2021 року у сумі 164706,00 грн. (сто шістдесят чотири тисячі сімсот шість гривень 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О. О. Кравець