Справа № 340/1738/20
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2021 року м. Кропивницький Справа №340/1738/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у в порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової винагороди, яка встановлена військовослужбовцям Збройних Сил України постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розрахунок виплаченої йому одноразової допомоги при звільненні зроблено, виходячи з його грошового забезпечення, до якого безпідставно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, введену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій у розмірі 60% місячного грошового забезпечення. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що суперечать Конституції України та іншим законам України, призводять до порушення його прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається правову позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 08.08.2019 р. у справі №802/955/17-а (провадження №К/9901/30188/18, від 29.11.2019 р. у справі №822/112/18 (провадження №К/9901/50416/18), від 19.02.2020 р. у справі №822/2741/17 (провадження №К/9901/49862/18).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі (а.с.42-49). Відповідач зазначає, що вимоги позивача суперечать чинним нормам законодавства та судовій практиці. Відповідач наголошує на тому, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою №889 та Інструкцією №550, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника), залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільнені з військової служби. На думку відповідача, подібний підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу грошового забезпечення, з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові. Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ, постанови №899, Інструкції, які регулюють підстави, порядок та умови виплати щомісячної одноразової грошової допомоги, висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 15.10.2013 р. (справа №21-368а13), від 04.11.2014 р. (справа №21-473а14), від 19.05.2015 р. (справа №21-466а15), від 16.06.2015 р. (справа №21-621а15). Відповідач зауважує, що оскільки винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується і виплачується одноразова грошова допомога на підставі ч.2 статі 15 Закону №2011, тому у діях відповідача щодо нарахування і виплати позивачу грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди відсутні ознаки протиправності. Також відповідач зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 р. у справі №522/2738/17 (провадження №11-806апп18) вказала на обов`язковість врахування щомісячної додаткової винагороди при обрахуванні пенсійного забезпечення, а тому відповідач вважає не коректним посилання позивача на постанову Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №802/955/17-а, оскільки вона стосується питання обрахування пенсійного забезпечення і не врегульовує питання перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні. Окрім того, відповідач вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду та заважує, що ч.2 ст.233 КЗпП України не поширюється на позивача, оскільки він є військовозобов`язаним та проходив публічну службу у Збройних Силах України.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що доводи відповідача є помилковими та базуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права. Позивач наголошує на тому, що його позиція, викладена в обґрунтування адміністративного позову у повній мірі збігається з правовими позиціями, сформованими Верховним Судом. Позивач вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 60% не має постійного характеру, так як про її виплату командир (начальник) щомісячно видає наказ та має право зменшити її розмір. На думку позивача. Фактично щомісячна додаткова грошова винагорода за своїм характером не є засобом заохочення військовослужбовця за виконання якихось завдань чи обов`язків понад норму, а є постійною виплатою, яка може бути обмежена шляхом невиплати чи виплати в зменшеному розмірі, лише у разі вчинення військовослужбовцем якихось протиправних проступків. Такі ж умови характерні для виплати премії, надбавки за особливі умови служби, надбавки за виконання особливо важливих завдань тощо, які входять до складу грошового забезпечення та враховують при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні. Також позивач вважає необґрунтованим твердження відповідача щодо пропуску строку звернення до суду, з огляду на правову позицію Верховного Суду, сформовану у постановах від 21.01.2020 р. у справі №817/1222/17, від 28.11.2019 р. у справі №580/825/19, від 31.10.2019 р. у справі №2340/4192/18. Позивач зауважує, що саме у листі №94/ФЕС від 16.04.2020 р. відповідач окреслив види грошового забезпечення позивача, які були включені в розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому про порушення свого права позивач дізнався в день отримання листа, тобто 16.05.2020 р. (а.с.52-59)

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с.32-33).

09.07.2020 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.40).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.01.2018 р. №19 старшого прапорщика ОСОБА_1 , старшину технічного дивізіону зенітних ракетних комплексів, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.12.2017 р. №51-РС у запас за пунктом «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог підпункту «ї» пункту 1 частини восьмої цієї ж статті (у зв`язку з закінченням строку контракту) з 23.01.2018 р. виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.11). Зазначеним наказом призначено виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 за 25 календарних років.

23.03.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом про надання інформації щодо видів грошового забезпечення, врахованих при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні (вихідної допомоги), що підлягала до виплати ОСОБА_1 , розміру (у відсотках) щомісячної додаткової грошової винагороди, що виплачувався ОСОБА_1 протягом останніх 24 місяців перед звільненням у запас, а також інформацію стосовно включення у розмір грошового забезпечення, з якого проводився розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні (вихідної допомоги), щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, яка введена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. №889 та дати проведення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні (а.с.12).

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2020 р. №94/ФЕС повідомлено ОСОБА_1 , що згідно з п.38.6 розділу 38 наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 р. №260 до місячного грошового забезпечення, з якого була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні, були включені наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 760,00 грн, оклад за військовим званням 65,00 грн, надбавка за вислугу років 40% 330,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% 577,50 грн, надбавку за роботу з особовим складом 57,00 грн, премію 455% 3 458,00 грн. Одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 65 593,75 грн було виплачено на картковий рахунок 12.02.2018 р. У листі зазначено, що щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% місячного грошового забезпечення до розрахунку одноразової допомоги при звільненні не була включена. Також у листі вказано, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 15.11.2010 р. №595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» (зі змінами) за останні 24 місяці до дня звільнення з лав ЗС України ОСОБА_1 . Виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода. З січня 2014 року по січень 2018 року у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення, яка визначається з таких нарахованих видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, премія (а.с.13-14).

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ (далі за текстом Закон №2011) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури т а умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 р. №1294, чинної на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

З огляду на пп.2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 р. №889 (далі за текстом Постанова №889), чинної на час виникнення спірних правовідносин, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду: військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 липня 2014 р. у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 р. №550 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі за текстом Інструкція №550), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пп.2 п.2 Інструкції №550 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць: військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Пунктом 8 Інструкції №550 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 р. №260, чинної на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Таким чином, законодавчо Міністру оборони України надано повноваження щодо визначення порядку виплати грошового забезпечення, натомість як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до компетенції Міністра оборони України та може змінюватися лише законодавцем.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон №2011, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать приписам Закону №2011.

Суд зауважує, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у постанові від 06.02.2019 р. у справі №522/2738/17 (провадження №11-806апп18) до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Зазначені висновки ґрунтуються на аналізі частин 1 3 ст.9 Закону №2011, а тому та обставина, що справа №522/2738/17 стосувалася питання обрахування пенсійного забезпечення військовослужбовця, не перешкоджає їх врахуванню при вирішенні спірних правовідносин у даній справі.

Суд бере до уваги, що останні 24 місяці перед звільненням позивача йому виплачувалася додаткова винагорода, передбачена Постановою №889, у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, за винагорода, передбачена Постановою №889, не має характеру одноразової та нерегулярної виплати.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не включено до складу грошового забезпечення, з якого нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №889.

Посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 15.10.2013 р. (справа №21-368а13), від 04.11.2014 р. (справа №21-473а14), від 19.05.2015 р. (справа №21-466а15), від 16.06.2015 р. (справа №21-621а15), суд вважає необґрунтованою, оскільки Верховним Судом у сформовано правову позицію у даній категорії справ, відповідно до якої щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена Постановою №889, підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні (постанови Верховного Суду від 31.07.2019 р. у справі №836/3398/17, від 22.10.2019 р. у справі №520/3505/19, від 16.12.2019 р. у справі №825/812/17, від 19.02.2020 р. у справі №822/2741/17, від 28.02.2020 р. у справі №817/1427/17, від 19.03.2020 р. у справі №820/5286/17, від 10.07.2020 р. у справі №760/8406/16-а, від 16.10.2020 р. у справі №826/4043/16).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду суд враховує наступне.

Так, згідно з ч.ч.3, 5 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За частиною 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Позовні вимоги стосуються складових грошового забезпечення, з урахуванням яких позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, тобто стосуються сум, що підлягали виплаті працівникові при звільненні.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

На підставі викладеного та беручи до уваги, що спеціальним законодавством не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням законодавства про працю, зважаючи на те, що одноразова допомога при звільнені виплачується з розрахунку грошового забезпечення військовослужбовця, то право на звернення до суду з позовними вимогами щодо складових грошового забезпечення, з урахуванням яких виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, не обмежується будь-яким строком.

Більш того, позивач зазначає, що про порушення свого права дізнався з листа Військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2020 р. №94/ФЕС, отриманого 16.05.2020 р.

Натомість, відповідачем не надано доказів щодо інформування позивача про складові грошового забезпечення, з урахуванням яких йому виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні.

Позовна заява подана до суду 01.06.2020 р., тобто з дотриманням строку звернення до суду.

Згідно з ч.ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивачем до суду не надано.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 р. №889.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) здійснити перерахунок, з урахуванням раніше виплачених сум, та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) грошову допомогу при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової винагороди, яка встановлена військовослужбовцям Збройних Сил України постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 р. №889.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 01 лютого 2021 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт