Справа № 824/94/20-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 824/94/20-а

адміністративне провадження № К/9901/1502/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року

у справі №824/94/20-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області

про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №824/94/20-а, предметом розгляду якої є:

- визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Чернівецькій області "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" від 09 грудня 2019 року № 1508;

- визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Чернівецькій області "Про застосування дисциплінарного стягнення" від 18 грудня 2019 року № 785;

- визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Чернівецькій області "По особовому складу" від 24 грудня 2019 року № 210 о/с;

- поновлення його, підполковника поліції ОСОБА_1 , на публічній службі у Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області на посаді заступника відділу методичного та інформаційно-технічного забезпечення, супроводження та розвитку інформаційних систем і баз даних управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Чернівецькій області з дня вирішення спору судом по суті;

- стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з розрахунку 476,69 грн за один календарний день вимушеного прогулу до часу ухвалення рішення судом про поновлення на роботі (публічній службі).

- рішення в частині присудження середнього заробітку (грошового утримання) у межах суми стягнення за один місяць 14777,39 грн допустити до негайного виконання.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від червня 2020 року у справі № 824/94/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 18 грудня 2019 року № 785 "Про застосування дисциплінарного стягнення" в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 24 грудня 2019 року № 210 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) статті 77 Закону України "Про національну поліцію" підполковника поліції ОСОБА_1 заступника відділу методичного та інформаційно-технічного забезпечення, супроводження та розвитку інформаційних систем і баз даних управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Чернівецькій області з 24 грудня 2019 року

Поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника відділу методичного та інформаційно-технічного забезпечення, супроводження та розвитку інформаційних систем і баз даних управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Чернівецькій області з 25 грудня 2019 року

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 25 грудня 2019 року по 11 червня 2020 року в сумі 45 824,58 грн.

Додатковим рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10750,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області задоволено .

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року , додаткове рішення від 06 липня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року, - скасовано.

Прийняти постанову, якою у позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України, в редакції яка діє з 08 лютого 2020 року, підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник вказує, що судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень не були враховані висновки Верховного Суду, висловлені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №521/2816/15-ц, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 01 червня 2016 року у справі 336/694/15ц та постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №754/9100/14ц.

У вказаних скаржником судових рішення аналізувалося питання поновлення строку на апеляційне оскарження, в яких суди прийшли до висновку, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга позивача зводиться лише до безпідставного, на думку скаржника, поновленням Сьомим апеляційним адміністративним судом, відповідачу строку на апеляційне оскарження.

Також скаржником в касаційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року про відкриття апеляційного провадження, однак відповідно до частини третьої статті 328 КАС України (в редакції Закону чинного на момент звернення з цією касаційною скаргою) вказана ухвала не підлягає касаційному оскарженню.

Обґрунтування скаржника про безпідставне поновлення судом апеляційної інстанції відповідача строку на апеляційне оскарження, може бути оцінене судом касаційної інстанції при розгляді справи по суті.

Для можливості відкриття касаційного провадження, скаржнику необхідно навести підстави касаційного оскарження судових рішень, які стосуються саме предмету позову.

Ще однією підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 3 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначаючи про відсутність висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд наголошує та тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду та яку, на думку скаржника, судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Всупереч вищенаведеному, скаржником на зазначено норму права щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №824/94/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про поновлення на посаді- повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяО.В. Калашнікова