Справа № 520/10408/2020
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 р. Справа № 520/10408/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 17.09.20 року по справі № 520/10408/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом також відповідач) з позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12 червня 2020 року № 2255-1 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів період роботи ОСОБА_1 в Національній академії прокуратури України з 23 вересня 2005 року по 11 серпня 2016 року, тобто 10 років 10 місяців 23 дні;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 05.06.2020 призначення та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням її вислуги років за період з 01.08.1992 по 05.06.2020 - 25 років 2 місяці 16 днів, у тому числі спеціального стажу роботи на посадах прокурора за зазначений період - 19 років 1 місяць 16 днів, пенсії за вислугу років, без обмеження її граничного розміру, відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру, виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за 60 календарних місяців роботи, зазначеного в довідках про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати (за будь-які 60 місяців роботи перед призначенням пенсії), які видані Національною академією прокуратури України від 05.03.2020 за № 11/1/47.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12 червня 2020 року № 2255-1 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів період роботи ОСОБА_1 в Національній академії прокуратури України з 23 вересня 2005 року по 11 серпня 2016 року, тобто 10 років 10 місяців 23 дні.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 05.06.2020 призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з огляду на приписи ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», дійшов помилкових висновків про часткове задоволення позовних вимог. Указує, що робота на посадах загальної канцелярії, секретаріату та підрозділу з обліку та доставки документів прокуратури Харківської області з 27.01.1998 по 01.12.2004 не зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. На підставі наданих позивачкою документів, та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, стаж роботи ОСОБА_1 за вислугу років на день звернення склав 25 років 02 місяці 16 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів - 8 років 02 місяці 10 днів. Просить врахувати, що оскільки у позивачки відсутній необхідний стаж роботи за вислугу років - 24 роки 6 місяців, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців, передбачений ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014, відсутні і підстави призначення їй пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Звертає увагу, що ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) втратила чинність.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач, у відзиві на апеляційну скаргу, вважає апеляційну скаргу безпідставною, у зв`язку з чим просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 05.06.2020 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2255-1 від 12.06.2020 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Підставою відмови у спірному рішенні зазначено те, що з наданих ОСОБА_1 документів, та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, стаж роботи позивачки за вислугу років на день звернення склав 25 років 2 місяці 16 днів, з них на посадах прокурора 8 років 2 місяці 10 днів.

Оскільки у ОСОБА_1 відсутній стаж на посадах прокурорів 14 років 6 місяців, передбачений ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 за № 1697-VІІ, відсутні і підстави призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Вважаючи відмову у призначенні пенсії незаконною за наявності підстав для зарахування періоду роботи у Національній академії прокуратури України до стажу роботи на посадах прокурорів, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що за встановлених у цій справі обставин, позивачка у період часу з 23.09.2005 по 11.08.2016 працювала в Національній академії прокуратури України, робота в якій, в свою чергу, прирівнюється до роботи на посадах прокурорів, що в силу приписів ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» зараховується до стажу роботи на посадах прокурорів для призначення пенсії за вислугу років, а отже, станом на час звернення до відповідача із заявою від 05.06.2020 мала необхідний стаж роботи на посаді прокурора 19 років 1 місяць 16 днів, в тому числі в період з 23.09.2005 по 11.08.2016 для призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з чим позовні вимоги щодо скасування рішення, зарахування стажу та призначення пенсії підлягають задоволенню.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржуване рішення в межах вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи та виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Отже, право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виникає у прокурорів, які на день звернення мають необхідну кількість вислуги років (тобто загальний стаж), з якої, у тому числі, наявний необхідний визначений Законом стаж роботи на посадах прокурорів.

Частиною 6 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що час роботи, зокрема, у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання, зараховується саме до вислуги років, тобто, до загального стажу. В той час як приписами ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачена наявність, у тому числі, стажу роботи на посадах прокурорів.

Статтею 15 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; 6) заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); 7) прокурор Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); 8) керівник обласної прокуратури; 9) перший заступник керівника обласної прокуратури; 10) заступник керівника обласної прокуратури; 11) керівник підрозділу обласної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; 13) прокурор обласної прокуратури; 14) керівник окружної прокуратури; 15) перший заступник керівника окружної прокуратури; 16) заступник керівника окружної прокуратури; 17) керівник підрозділу окружної прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу окружної прокуратури 19) прокурор окружної прокуратури.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що за наведеного нормативно-правового регулювання при зверненні позивачки до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, їй необхідно мати загального стажу - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Судовим розглядом установлено, що фактичною підставою відмови позивачці у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» слугувала обставина відсутності необхідного стажу роботи на посадах прокурора 14 років 6 місяців та неврахування до спеціального трудового стажу позивачки періоду роботи в Національній академії прокуратури України.

Як убачається із записів у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , зокрема, в період з 14.07.1997 по 22.09.2005 працювала в органах прокуратури на таких посадах:

- з 14.07.1997 по 25.02.1998 стажистом старшого слідчого прокуратури м. Житомира;

- з 25.02.1998 по 03.12.2001 на посаді помічника прокурора м. Житомира;

- з 03.12.2001 по 20.02.2004 на посаді прокурора відділу з представництва інтересів громадян і держави в судах;

- з 20.02.2004 по 22.09.2005 на посаді прокурора відділу представництва інтересів громадян та держави в судах управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави.

22.09.2005 позивачку звільнено із займаної посади в порядку переведення до Академії прокуратури України (п. 5 ст. 36 КЗпП України).

З 23.09.2005 по 17.06.2020 ОСОБА_1 працювала в Національній академії прокуратури України на посадах: асистентом кафедри теорії і практики прокурорської діяльності Інституту підготовки кадрів, викладачем кафедри теорії і практики прокурорської діяльності Інституту підготовки кадрів, старшим викладачем кафедри нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод людини Інституту підвищення кваліфікації кадрів, старшим викладачем кафедри нагляду за додержанням і застосуванням законів, старшим викладачем кафедри цивільно-правових дисциплін, професором кафедри цивільно-правових дисциплін, заступником начальника відділу підготовки з прокурорів з представництва інтересів громадянина або держави в суді, заступником начальника відділу підготовки прокурорів з представництва інтересів держави в судах Інституту спеціальної підготовки, старшим викладачем відділу підготовки прокурорів з представництва інтересів держави у суді інституту спеціальної підготовки.

З матеріалів справи встановлено, що Наказами Генерального прокурора України від 19.10.2005 за № 116-шц, від 24.03.2006 за № 649ц, від 22.02.2008 за № 326ц та від 27.12.2012 за № 224ш затверджено відповідність посад працівників Національної академії прокуратури України посадам працівників Генеральної прокуратури України (згідно із додатками), в період до 11.08.2016, тобто, до моменту визнання їх такими, що втратили чинність.

Отже, відповідно до зазначених вище наказів та додатків до них посади асистента, викладача та старшого викладача, які ОСОБА_1 обіймала на час роботи в Національній академії прокуратури України були прирівняні до посад прокурора та старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що при визначенні перебування особи на відповідній посаді застосовується законодавство, чинне на час перебування особи на відповідній посаді. Враховуючи, що на час роботи позивачки в Національній академії прокуратури України чинним був Закон № 1789-ХІІ, висновок суду першої інстанції про необхідність його застосування при розгляді цієї справи, є правомірним.

Відповідно до ст. 51-2 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, Національна академія прокуратури України є державним вищим навчально-науковим закладом із спеціалізованої підготовки прокурорів та інших працівників прокуратури, підвищення їх кваліфікації, а також здійснення науково-дослідної діяльності. Національна академія прокуратури України є юридичною особою, що діє на підставі законодавства України та статуту. На науково-педагогічних працівників, аспірантів і докторантів Національної академії прокуратури України, які мають класні чини, поширюються положення статей 46, 46-2, 46-3, 46-4, 47, 48, 48-1, 49, 50, 50-1, 51, 52, 53, 54 та 55 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка склала у 2011 році присягу, мала службове посвідчення, проходила атестацію, тобто, до неї застосовувалися вимоги тотожні як до працюючих прокурорів до 11.08.2016.

З урахуванням наведеного, за встановлених у цій справі обставин, беручи до уваги, що позивачка у період часу з 23.09.2005 по 11.08.2016 працювала в Національній академії прокуратури України, робота в якій, в свою чергу, прирівнюється до роботи на посадах прокурорів, що в силу приписів ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» зараховується до стажу роботи на посадах прокурорів для призначення пенсії за вислугу років, а отже, станом на час звернення до відповідача з заявою від 05.06.2020 мала необхідний стаж роботи на посаді прокурора 19 років 1 місяць 16 днів, в тому числі в період з 23.09.2005 по 11.08.2016 для призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо скасування рішення, зарахування стажу та призначення пенсії підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 по справі № 520/10408/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій