Справа № 520/1253/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

02 лютого 2021 р. справа № 520/1253/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, Генерального прокурора України, ГУ Національної поліції в Харківській області, Другого апеляційного адміністративного суду, Міністерства внутрішніх справ України про: 1) визнання протиправною бездіяльності прокуратурой Харківської області, Генеральною прокуратурою України, ГУ НП в Харківській області, Другим апеляційним адміністративним судом, МВС України за дотриманням законодавства про запобігання корупції, внаслідок чого позивачу спричинена шкода; 2) стягнення з прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України, ГУ НП в Харківській області, МВС України компенсації моральної шкоди в сумі 13.658.758,00 грн., а з Другого апеляційного адміністративного суду часткову компенсацію в сумі 1 грн. за січень 2021р.,-

встановив:

Згідно з п.п.4 та 6 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років".

Частиною ч.3 ст.124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Суддя відзначає, що за визначенням п.2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється як на випадки, у яких взагалі відсутній юридичний спір як такий, так і на випадки, прямо окреслені законодавцем у ч.2 ст.19 КАС України.

Як самостійно вказав заявник в абзаці першому позову, предметом позову є неналежний нагляд та контроль в частині дотримання законодавства про запобігання корупції Прокуратурою Харківської області, Генеральною прокуратурою України, ГУ Національної поліції в Харківській області, Другим апеляційним адміністративним судом, Міністерством внутрішніх справ України.

Проте, суддя змушений зазначити, що згідно ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей; правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Крім того, частиною 1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" також визначено, що спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції є - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Частиною 1 ст.4 Закону України "Про запобігання корупції" встановлено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Статтею 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення запроваджено адміністративну відповідальність за невжиття заходів щодо протидії корупції посадовою чи службовою особою органу державної влади, посадовою особою місцевого самоврядування, юридичної особи, їх структурних підрозділів у разі виявлення корупційного правопорушення.

Згідно примітки ст.43 Кримінального кодексу України корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3-369, 369-2, 369-3 цього Кодексу.

Зміст положень наведених норм закону дає підстави для висновку про те, що контроль Держави у сфері боротьби із корупцією є за своєю правовою суттю не управлінською, а правоохоронною діяльністю спеціально повноважених суб`єктів права.

Основна вимога позову - визнання протиправною бездіяльності прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України, ГУ НП в Харківській області, Другого апеляційного адміністративного суду, МВС України, сформована заявником лише з підстав недотримання законодавства про запобігання корупції.

Тому ця вимога не утворює жодного складу будь-якого юридичного спору, у тому числі і у сфері публічної адміністрації, з огляду на наступне.

До того ж, суддя зважає, що підставами основної вимоги згідно з текстом позову є наступні аргументи:

- прокурором Харківської області не перевірені та не виявлені факти отримання незаконної винагороди посадовими особами (та їх близькими родичами) міліції, прокуратури та суду, які приймали такі рішення, або проводили такі заходи, а також отримання винагороди особами, які використовували спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації стосовно позивача та знайомих позивача, близьких; не виявлені дійсні мотиви використання таких засобів стосовно позивача, знайомих, близьких, спричинення ними шкоди;

- дії щодо позивача вчиняються з метою незаконного спостереження, створення фіктивних даних щодо наявності психічного розладу та виключення зі складу осіб, які могли бути допитані у відповідних справах, у справах про незаконне отримання ОСОБА_2 і іншими прав на житло, а також спрощення можливого отримання права на квартиру, в якій проживає позивач з родиною;

- керівництво Другого апеляційного адміністративного суду всупереч вимогам ст.5 та 11 Закону України "Про запобігання корупції" не прийняло належних заходів для виявлення корупційних діянь та спеціальної перевірки суддів ОСОБА_3 , його помічника ОСОБА_4 , суддів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (призначений на посаду судді Харківського апеляційного суду в 2018р.) , при призначенні на посади в 2010-2011рр., а прокуратура Харківської області не прийняла стосовно них належних заходів прокурорського нагляду за дотриманням антикорупційного законодавства; діями та бездіяльністю відповідачів порушено охороняємий законом інтерес позивача в зв`язку з наявністю підстав вважати, що придбанням та відчуженням відповідних квартир створювались умови для корупційного впливу на суддів та правоохоронців з метою незаконного спостереження за позивачем, встановлення психіатричного діагнозу та перешкоджання захисту прав та інтересів позивача;

- внаслідок дій та бездіяльності прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України, ГУ НП в Харківській області, Другого апеляційного адміністративного суду, не дотримання антикорупційного законодавства щодо попередження протиправних рішень про негласне зняття інформації з телефонів позивача та комп`ютерів, телефонів знайомих та родичів із зазначенням про приналежність їх іншим особам, незаконного втручання таким чином у особисте життя позивача, а також особисте життя знайомих та рідних, чинення інших протиправних дій стосовно позивача, завдало йому моральної шкоди.

Усі перелічені вище доводи явно та очевидно поза будь-яким розумним сумнівом стосуються виключно правоохоронної діяльності органів досудового розслідування та прокуратури, а також процесуальної діяльності суду, тому не можуть бути розглянуті та вирішені у порядку адміністративного судочинства, адже не стосуються виконання функцій публічної адміністрації.

Стосовно вимог пов`язаних із суддею Чалим С.І., помічником судді Чалого І.С. на прізвище Бездітко Ю.В., суддею Бездітко В.М. слід зазначити, що заявник не є учасником будь-яких публічно-управлінських відносин за участю перелічених осіб, а тому не має у цих відносинах жодних прав та інтересів, що виключає виникнення реального спору.

Крім того, судом встановлено, що позивач вже звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Харківської області, Генерального прокурора України, ГУ Національної поліції в Харківській області, Міністерства внутрішніх справ України, Другого апеляційного адміністративного суду про: 1) визнання неналежним нагляду прокуратури Харківської області за дотриманням антикорупційного законодавства; 2) визнання неналежним нагляду Генеральною прокуратурою України за дотриманням антикорупційного законодавства; 3) визнання неналежним контролю ГУ НП в Харківській області за дотриманням антикорупційного законодавства; 4) визнання неналежним контролю ГУ НП в Харківській області за дотриманням антикорупційного законодавства; 5) визнання неналежним контролю Другого апеляційного адміністративного суду за дотриманням антикорупційного законодавства; 6) визнання неналежним контролю Міністерства внутрішніх справ України за дотриманням антикорупційного законодавства; 7) стягнення з прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України, ГУ НП в Харківській області, Другого апеляційного адміністративного суду, Міністерства внутрішніх справ України шкоди у розмірі 14.401.898,00грн. внаслідок неналежного нагляду за дотриманням антикорупційного законодавства у ситуаціях за участю заявника.

Тобто має місце факт подання заявником аналогічного позову.

Ухвалою суду від 22.09.2020р. по справі № 520/12640/2020, яка набрала законної сили, відмовлено позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі. Роз`яснено, що сформульовані вимоги не містять складу юридичного спору і не підлягаю розгляду у порядку будь-якого судочинства.

Перевіривши зміст позову в межах справи №520/1253/21 та зміст ухвали суду від 22.09.2020р. по справі № 520/12640/2020, суддею встановлено, що хоча вимоги позову і мають інший текстуальний вираз, проте спрямовані на досягнення одного і того ж матеріального результату - визнання протиправними діянь органів державної влади та інших державних органів у сфері боротьби із корупцією та компенсації завданих цим збитків.

Тому і зміст позову, і суть аргументів та викладених у позові обставин засвідчує, що спір межах справи №520/1253/21 виник між тими самими сторонами, що й у справі № 520/12640/2020, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме: щодо неналежного нагляду та контролю, в частині дотримання законодавства про запобігання корупції Прокуратурою Харківської області, Генеральною прокуратурою України, ГУ Національної поліції в Харківській області, Другим апеляційним адміністративним судом, Міністерством внутрішніх справ України.

Частиною 5 ст.170 КАС України передбачено, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до п. 1 та 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновків про одночасну наявність двох окремих підстав для відмови у відкритті провадження по даній справі, а саме: у зв`язку з тим, що вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та у зв`язку з тим, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення суду.

Ці підстави не виключають одна одної і не призводять до суперечності чи правової колізії у прийнятті процесуального рішення.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 170, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Роз`яснити, що сформульовані вимоги не містять складу юридичного спору і не підлягаю розгляду у порядку будь-якого судочинства.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України (негайно після підписання).

Суддя (підпис) О.В.Старосєльцева

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду 02.02.2021

Ухвала набрала законної сили 02.02.2021

Суддя ____________________________ О.В.Старосєльцева

Секретар с/з _____________ А.В. Турко