Справа № 380/6484/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6484/20 пров. № А/857/12507/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.,

апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта Мукан Б.С.,

представника відповідача Зубович - Яворська О.Я..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року (ухвалене головуючим - суддею Мартинюк В.Я. у м. Львові) у справі № 380/6468/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області Управління застосування пенсійного законодавства Відділ з питань перерахунку пенсій №7 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила зобов`язати останнього здійснити перерахунок пенсії з 06.02.2018 (з дня призначення пенсії по втраті годувальника) та здійснити доплату з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що у зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач перейшла з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника. Відтак, неодноразово зверталася до відповідача з проханням щоб їй надали чіткий розрахунок суми призначеної пенсії. У травні 2020 року відповідач надав відповідь, де на думку позивача, вона дізналася про порушення її права на належний розрахунок розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки суми призначеної пенсії мають бути значно вищими ніж фактично отримує.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа. Визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника проводиться від розміру пенсії, яку отримувала померла особа (годувальник) за життя, тобто з фактичного її розміру. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що не може бути покладено в основу судового рішення аргументи позивача з приводу арифметичної помилки нарахування пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка, оскільки в таких не враховано положення ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які передбачають призначається згаданої пенсії в розмірі на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що не було враховано ОСОБА_1 .

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 06.02.2018 (з дня призначення пенсії по втраті годувальника) та здійснити доплату з урахуванням виплачених сум.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що за період участі у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу до 03.10.2017 дорівнює1,35%, що мала місце у пенсії за віком померлого годувальника. Однак при перерахунку її пенсії по втраті годувальника 06.02.2018 працівники пенсійного фонду всупереч ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» змінили величину оцінки одного року страхового стажу з 1,35% на 1%.

Апелянт та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги та надала пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 06.02.2018 отримує пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з переходу пенсії по віку.

Листом № 1300-03009-8/26151 на адресу позивача надіслано інформацію щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .

Пенсію померлого годувальника, при перерахунку пенсії позивачці обчислено з врахування страхового стажу - 49 р. 06 міс. 10 дн., (коефіцієнт стажу - 0,49500) та середньомісячного заробітку для обчислення пенсії - 8636 грн. 41 коп., за період з 01.01.1981 року по 31.12.1985 року (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,76656) із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 3764 грн. 40 коп.

Позивач вважаючи, що розрахунок її пенсії здійснено невірно, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV), відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника є одним із видів пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону №1058-IV встановлено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та закріплено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Таким чином, отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа. Визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника проводиться від розміру пенсії, яку отримувала померла особа (годувальник) за життя, тобто з фактичного її розміру.

Так згідно вимог зазначених в апеляційній скарзі позивач вважає, що при перерахунку її пенсії по втраті годувальника 06.02.2018 працівники пенсійного фонду всупереч ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» змінили величину оцінки одного року страхового стажу з 1,35% на 1%.

Крім цього у відповіді від 03.12.2020 на відзив ОСОБА_1 вказує про невірне проведення пенсійного органом індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України № 124 «Питання проведення індексації у 2019 році» (далі - Постанова № 124) від 20.02.2019, яка набрала чинності 01.03.2019 та робить висновок про те, що її базовий показник, що становить 50% від розміру пенсії померлого годувальника дорівнює 2105, 33 грн був проіндексований лише на коефіцієнт 0, 585 (1, 17/2)

З цих питань колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

Постановою № 124 визначено механізм проведення перерахунку - раніше призначених пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім цього, встановлено, шо для проведення у 2019 році перерахунку пенсій застосовується коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17 та у разі, коли в результаті перерахунку пенсій розмір підвищення не досягатиме 100 грн, до пенсії встановлюється доплата до такого розміру.

Як згадувалось вище, з аналізу ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-IV слідує, що отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа. Визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника проводиться від розміру пенсії, яку отримувала померла особа (годувальник) за життя, тобто з фактичного її розміру.

Після проведення відповідачем індексації відповідно до Постанови № 124 розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03 2019 склав 2423, 26 гри.

Пенсію обчислено з врахування страхового стажу померлого годувальника - 49 років 06 місяців 10 днів, (індивідуальннй коефіцієнт стажу - 0, 49500) та середньомісячного заробітку для обчислення пенсії - 7780, 55 грн, за період з 01.01.1981 по 31.12.1985 (шо складається з показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 4404, 35 грн, помноженого на індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1, 76656).

В свою чергу показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 4404, 35 грн, отриманий шляхом множення попереднього показника середньої заробітної плати в Україні 3764, 40 на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1 ,17, що і склав в сумі 4404, 35 грн. (3764, 40 х 1, 17 = 4404, 35),

Відтак, висновок позивача про те, що її базовий показник, що становить 50% від розміру пенсії за віком померлого годувальника = 2105, 33, був проіндексований лише на коефіцієнт 0, 585 (1, 17/2), є помилковим, оскільки розмір пенсії позивача обчислюється виходячи з наступних арифметичних дій: 3851, 37 грн (розмір пенсії за віком померлого годувальника 7780 ,55 (середньомісячний заробіток, помножений на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати) х 0, 49500)) + 359, 28 грн (доплата за понаднормативний стаж померлого годувальника (за 24 роки)) х 50% (від розміру пенсії за віком годувальника) = 2105, 33 грн. (розмір пенсії по втраті годувальника позивачки) + 66, 43 грн (підвищення дітям війни) + 251, 50 грн (надбавка за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника. А тому, розмір пенсії ОСОБА_1 склав 2423, 26 грн (2105.33 грн + 66, 43 грн + 251, 50 грн).

Щодо твердження апелянта щодо зміни величини оцінки одного року страховою стажу у пенсії померлого годувальника ОСОБА_3 колегія суддів вважає за потрібне зазначити таке.

03.10.2017 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148). яким серед іншого передбачено проведення перерахунків пенсій з 01.10.2017.

Положення цього Закону неконституційними не визнавались, а тому підлягають, до застосування.

Відповідно до пункту 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 (в редакції Закону № 2148) пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом № 2148, з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки (3764, 40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відтак колегія суддів погоджується з доводами представника відповідача, що доводи ОСОБА_1 щодо індексації її базового показника пенсії та неправомірної зміни величини оцінки одного року страхового стажу у пенсії померлого годувальника є нічим не підтвердженими та такими, шо не відповідають нормам чинного пенсійного законодавства.

Щодо доводів апелянта про те, що розгляд справи було здійснено без її участі то колегія суддів вказує таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що розгляд цієї справи слід було здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, враховуючи значення справи для сторін, обраного позивачем способу захисту, категорії та незначної складності справи, обсягу та характеру доказів у справі, кількості сторін та інших учасників справи.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 380/6468/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 03 лютого 2021 року