Справа № 580/3367/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3367/20 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Тукалової О.В.

за участю учасників судового процесу:

від позивача (апелянта): не з`явились,

від відповідача: Щекун О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про визнання дій посадової особи неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України в якому просив суд:

- скасувати рішення №1 від 25 липня 2019 року Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України в частині відмови у допуску до складання кваліфікаційного іспиту стосовно ОСОБА_1 .

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

07 жовтня 2020 року до суду від Міністерства юстиції України надійшла заява про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про скасування рішення и залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на обставини аналогічні викладеним у позовній заяві щодо поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду та при цьому наголошує, що про прийняте оскаржуване рішення йому дійсно було відомо на підставі інформації з сайту Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, проте фактично оскаржуване рішення ним було отримано лише після розгляду його запиту Міністерством юстиції України 06 серпня 2020 року. У зв`язку з цим, відповідач стверджує, що він звернувся до суду з даним позовом в межах визначених КАС України строків.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу у якому останній зазначає, що заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну правову оцінку дослідженим доказам та прийнято законне і обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивач у судове засідання не з`явився та явку уповноваженого представника до суд не забезпечив, причини неявки суду не повідомив. Про дату, часта місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи вказані обставини та керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України колегія суддів ухвалила здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, предметом позовних вимог даного позову є скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України №1 від 25 липня 2019 року в частині відмови у допуску до складання кваліфікаційного іспиту стосовно ОСОБА_1 . Разом з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом 25 серпня 2020 року.

Водночас, у позовній заяві, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом позивачем було зазначено, що він отримав оскаржуване рішення 06 серпня 2020 року після звернення до Міністерства юстиції із відповідним запитом.

Разом з тим, під час судового розгляду справи, судом першої інстанції було встановлено, що згідно витягу з Реєстру передачі документів на відправку до відділу відправки та обліку документів Управління документального забезпечення Департаменту комунікації, документообігу та контролю за 05.08.2019 ОСОБА_1 було направлено лист від 30.07.2019 №2642/19.6.4/46-19, про що свідчить відомість поштової кореспонденції з фіскальним чеком від 06.08.2019р.

Оскільки, вимог у Інструкції з діловодства в Міністерстві юстиції України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 03 серпня 2015 року №1405/5) щодо обов`язковості направлення вихідної кореспонденції рекомендованим відправленням не міститься, суд першої інстанції дійшов висновку, що Міністерство юстиції України у серпні 2019 року належним чином повідомило позивача про відмову останньому в допуску до складання кваліфікаційного іспиту.

Разом з цим, судом першої інстанції було також встановлено, що кваліфікаційний іспит мав відбутися 29.07.2019, а тому з урахуванням прийняття відповідачем спірного рішення про недопуск позивача до складання кваліфікаційного іспиту - 25.07.2019 та строків протягом яких вказане рішення, у відповідності до вимог Порядку допуску осіб до складання кваліфікаційного іспиту та проведення кваліфікаційного іспиту Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2011р. №1905/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 21.07.2014 №1174/5)) опубліковувалось, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач мав змогу дізнатися про порушення його прав спірним рішенням починаючи з 26.07.2019, оскільки відповідно до вимог Порядку №1174/5 інформація про допуск/недопуск особи до складання кваліфікаційного іспиту із зазначенням прізвища, імена та по батькові осіб розміщується на офіційній інтернет-сторінці Міністерства юстиції України не пізніше ніж за три дні до дати проведення кваліфікаційного іспиту.

Отже, за наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що до 29.07.2019 (дати проведення кваліфікаційного іспиту) позивач був обізнаний про його недопуск до сдачі іспиту. Разом з тим, звернувся до Міністерства юстиції України із запитом про отримання спірного рішення лише 23.07.2020 та до суду з даним позовом - 25.08.2020р., тобто з пропуском шестимісячного строку встановленого ст. 122 КАС України.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Положеннями частини 1 та 2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що вирішальним для визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім зазначено у постанові від 21 березня 2019 року у справі 826/5240/18 (адмін.провадження № К/9901/2222/19).

Як встановлено судом, звертаючись 25 серпня 2020 року до суду з даним позовом, позивач також просив суд поновити строк звернення до суду, як такий що був пропущений з поважних причин. Зокрема, позивач зазначив, що копію оскаржуваного рішення він отримав лише 06 серпня 2020 року, не зважаючи на те, що про його недопуск до іспиту йому стало відомо на підставі інформації з сайту Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату.

Колегія суддів критично оцінює висновки суду першої інстанції про те, що позивач був обізнаний щодо існування оскаржуваного рішення ще до 29 липня 2019 року, а також про те, що оскаржуване рішення було направлено позивачу відповідачем засобами поштового зв`язку 06 серпня 2019 року, оскільки матеріали справи не місять доказів про фактичне отримання позивачем зазначеного рішення у вказані судом строки.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відомості з Реєстру передачі документів на відправку до відділу відправки та обліку документів Управління документального забезпечення Департаменту комунікації, документообігу та контролю за 05.08.2019, а також відомість поштової кореспонденції з фіскальним чеком від 06.08.2019 не свідчать про те, що відповідне рішення було отримано адресатом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обізнаність позивача про його недопуск до складання кваліфікаційного іспиту не свідчить про те, що позивач був обізнаний із мотивами прийнятого рішення та мав реальну можливість оскаржити його у судовому порядку та обґрунтувати підстави незгоди з цим рішенням.

Також, колегія суддів зазначає, що нормами чинного законодавства не встановлено обов`язку учасника правовідносин звертатись із запитами про отримання прийнятого відносно нього рішення суб`єкта владних повноважень у певний строк. Натомість, як правильно було вказано судом першої інстанції відповідно до приписів п.п. 14,16 Порядку №1174/5 обов`язок щодо направлення витягу з відповідного рішення Комісії, засвідчений підписом секретаря Комісії, із зазначенням причин такої відмови покладено саме на суб`єкт владних повноважень.

З огляду на зазначене, колегія суддів вказує про помилковість висновку суду першої інстанції, що факт обізнаності позивача про існування оскаржуваного рішення у строк до 29.07.2019 спростовує доводи позивача про те, що він дізнався про оскаржувану постанову лише 06 серпня 2020 року.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з цим, згідно з вимогами ст. 73-76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження того, що позивач отримав оскаржуване рішення в інший строк ніж 06 серпня 2020 року та відповідачем не спростовано належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами доводів позивача про те, що останній був ознайомлений безпосередньо зі змістом прийнятого відповідачем рішення, що становить предмет даного спору, саме в серпні 2020 року.

Отже, за встановлених обставин справи, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів отримання оскаржуваного рішення позивачем, а також те, що відповідачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів про те, що позивач був ознайомлений зі змістом оскаржуваного рішення відповідача у інший строк, ніж 06 серпня 2020 року, колегія суддів зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено шестимісячний строк, встановлений ст. 122 КАС України без поважних причин.

З огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права, що у свою чергу мало наслідком обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого, зокрема, статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України, а також неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, з урахуванням того, що доводи позивача викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в оскаржуваній ухвалі Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду, колегія суддів вважає за необхідне таку ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 122, 272, 287, 308, 310, 313, 320-322, 325, 328-329 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2021 року