Справа № 500/184/19
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/184/19

25 січня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

представника позивача Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" адвоката Сампари Н.М.

представника відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області Кущик А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування актів індивідуальної дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася державна установа "Збаразька виправна колонія (№63)" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування актів індивідуальної дії, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення - рішення форма "Д", винесене Головним управлінням ДФС у Тернопільській області №3 від 18.12.2018 про застосування до Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" в сумі 721551,96 (сімсот двадцять одна тисяча п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 96 копійок;

- рішення №3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податку своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.12.2018, винесене Головним управлінням ДФС у Тернопільській області про застосування до Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" сумі 73786,09 (сімдесят три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 09 копійок;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки), винесену Головним управлінням ДФС у Тернопільській області №3 від 18.12.2018 зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 146631,28 (сто сорок шість тисяч шістсот тридцять одну) гривню 28 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.12.2018 за результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Тернопільській області винесено оскаржувані податкове повідомлення-рішення форми "Д" №3, рішення №3 про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №3. Позивач вважає їх необґрунтованими, прийнятим на нез`ясованих обставинах із невірним застосуванням норм матеріального права, а тому є такими, що підлягають скасуванню.

Так, актом про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 04.12.2018 №2541/19-00-13-03/08564469 нібито встановлено недоїмку по податку на доходи фізичних осіб, а також несплату єдиного соціального внеску, та застосовано до установи штрафні фінансові санкції у вигляді штрафу та пені.

Відповідачем проведено перевірку позивача за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, визначення сум грошових зобов`язань відповідачем повинно було здійснюватися із грудня 2015 року. Підтвердженням цього є той факт, що розрахунок штрафу наведено самим відповідачем (таблиця 6 Акту), згідно статті 126 Податкового кодексу України, починається з грудня 2015 року. Таким чином, відповідачем невірно визначено грошове зобов`язання позивача умисно збільшивши його на 14381,07 грн. Зважаючи на невірне застосування строків по відношенні до основної суми боргу, розрахунок пені теж є невірним.

Щодо єдиного соціального внеску, позивач вважає, що застосування максимального розміру штрафної санкції є необґрунтованим та безпідставним оскільки в акті перевірки №2541/19-00-13-03/08564469 від 04.12.2018 (сторінка 27 Акту) чітко зазначено про застосування штрафної санкції в розмірі 20%, тому сума штрафної санкції за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску становить 29326,26 грн.

Ухвалою суду від 21.01.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у справі призначено судове засідання на 11.03.2019.

Від Головного управління ДФС у Тернопільській області через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступив відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" відмовити в повному обсязі.

Представником позивача 06.03.2019 до суду подано відповідь на відзив, в якому просив не враховувати пояснення відповідача, викладені у відзиві, при вирішенні справи по суті.

11.03.2019 ухвалою суду постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання відкладено до 11.04.2019, в подальшому до 24.04.2019.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, продовжено процесуальні строки проведення підготовчого засідання за клопотанням представника Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)", підготовче засідання відкладено до 06.05.2019.

06.05.2019 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.06.2019.

В судовому засіданні 11.06.2019 оголошено перерву до 11.07.2019.

В судове засідання 11.07.2019 представник позивача не з`явився, у зв`язку з чим оголошено перерву до 22.07.2019.

При цьому 11.07.2019 представником Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано клопотання про призначення судово - економічної експертизи.

22.07.2019 у зв`язку з неявкою в судове засідання представника Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" оголошено перерву до 09.08.2019.

В судове засідання 09.08.2019 представник Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.

Ухвалою суду від 09.08.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" про призначення судово - економічної експертизи.

09.08.2019 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду позовну заяву Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування актів індивідуальної дії залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 апеляційну скаргу Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 про залишення позовної заяви без розгляду у справі №500/184/19 - без змін.

Постановою Верховного суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 27.02.2020 касаційну скаргу Державної установи "Збаразька виправна колонія №63" задоволено. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №500/184/19 скасовано, а справу направлено до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.03.2020 справу №500/184/19 передано судді Мартиць О.І.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 продовжено розгляд адміністративної справи №500/184/19. Призначено судове засідання на 10.04.2020.

10.04.2020 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду розгляд справи відкладено на 07.05.2020, в подальшому на 05.06.2020.

Представником позивача Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" 05.06.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано додаткові пояснення до позовної заяви, в яких зазначено, що згідно акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)", з питань правильності обчислення, повноти та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 та військового збору за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 за №2541/19-00-13-03/08564469 від 04.12.2018 на сторінці №5 таблиця №5 розрахунок повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб (засуджені) та на сторінці 8 таблиця №6 про результати перевірки повноти та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб (засуджені) сальдо на 01.01.2015 641/1 вказується 570347,46 грн. Далі по таблиці наводяться суми нарахованого податку, перерахованої суми податку, несвоєчасно сплачено податку та відповідно штрафні санкції за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб. На думку представника позивача, аналізуючи даний акт незрозуміло чому контролюючий орган розпочинає нараховувати штрафні санкції та пені саме із суми 570347,46 грн. Жодним чином необґрунтована дана сума та не долучено доказів, з яких джерел отримана дана сума податкового зобов`язання.

Документальна позапланова виїзна перевірка Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" із повноти та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб (засуджені) проводилася за період з 01.05.2015 по 31.12.2018, а згідно із відомостями які наводяться в таблиці №5 та таблиці №6 за основу взята сума податкового зобов`язання до вказаного в акті періоду перевірки та в подальшому на неї розраховуються суми штрафних санкцій та пеня. В позовній заяві вказується що відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право здійснити перевірку та самостійно визначити суму грошового зобов`язання не пізніше закінчення 1095 дня, а тому вважає що результати перевірки повноти та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб (засуджені) за період з 01.05.2015 по 31.12.2018 здійсненні із порушенням норм Податкового кодексу України та розрахунок суми податкового зобов`язання та штрафних санкцій є неправомірним, а саме рішення №3 від 18.12.2018, яке було винесене на підставі вище вказаних даних таблиці №5 та №6 протиправне.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 клопотання представника позивача Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" та представника відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області про відкладення розгляду справи задоволено.

Розгляд справи №500/184/19 за позовною заявою Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування актів індивідуальної дії відкладено на 03.07.2020.

В судовому засіданні 03.07.2020 розгляд справи відкладено до 27.07.2020 за клопотанням представника позивача.

Представником позивача Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" адвокатом Сампарою Н.М. через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано додаткові пояснення до позовної заяви, в яких представник позивача зазначає про відсутність вини позивача у неналежному обліку та сплаті єдиного внеску та як наслідок підстав для задоволення позовних вимог.

27.07.2020 за клопотанням представника відповідача в судовому засіданні розгляд справи відкладено до 12.08.2020.

07.08.2020 представником відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці.

12.08.2020 від представника позивача Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 клопотання представника позивача Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" та представника відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області про відкладення розгляду справи задоволено. Розгляд справи №500/184/19 за позовною заявою Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування актів індивідуальної дії відкладено на 02.09.2020.

В судовому засіданні 02.09.2020 розгляд справи відкладено до 23.09.2020 за клопотанням представника позивача.

23.09.2020 розгляд справи не проводився, про що складено секретарем судового засідання довідку та відкладено на 20.10.2020.

В судовому засіданні 20.10.2020 розгляд справи відкладено до 10.11.2020 за клопотанням представника позивача, в подальшому до 27.11.2020.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 визначено відкласти розгляд справи №500/184/19 за позовною заявою Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування актів індивідуальної дії на 17.12.2020.

В судовому засіданні 17.12.2020, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання допущено заміну відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, оголошено перерву до 12.01.2021.

12.01.2021 в судовому засіданні за клопотанням представника позивача, яке надійшло до суду через відділ документального забезпечення суду 12.01.2021 розгляд справи відкладено до 25.01.2021.

Ухвалою суду від 25.01.2021 постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні клопотання Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" про призначення судово - економічної експертизи.

В судовому засіданні 25.01.2021 представник позивача Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області проти задоволення позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши в судових засіданнях пояснення учасників справи, свідка, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Уповноваженими особами Головного управління ДФС у Тернопільській області на підставі направлень №3582 та №3581 від 14.11.2018 та наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки №2204 від 13.11.2018, керуючись пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України №2755 VІ від 02.12.2010 із змінами і доповненнями проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)", (код за ), дотримання вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 - VІ із змінами і доповненнями та вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464 від 08.07.2010, із наступними змінами та доповненнями, по питаннях правильності обчислення, повноти та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 та військового збору за період з 01.01.2015 по 30.09.2018.

Копію наказу №2204 від 13.11.2018 Державній установі "Збаразька виправна колонія (№63)", (код за ) вручено 14.11.2018.

З направленнями на перевірку №3582 від 14.11.2018 та №3581 від 14.11.2018 ознайомлено та вручено під розписку головному бухгалтеру Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)", (код за ) Дідух Галині Федорівні.

Перевірку проведено з відома начальника Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" Макара Андрія Васильовича та в присутності головного бухгалтера Дідух Галини Федорівни.

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Тернопільської області 04.12.2018 складено акт №2541/19-00-13-03/08564469, у якому встановлено порушення:

- підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162, пункту 171.1 статті 171, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, а саме: несвоєчасна сплата податку на доходи фізичних осіб до бюджету за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 в результаті чого донараховано пені в сумі 82390,15 грн.;

- підпункту 14.1.156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 31.1 статті 31, пункту 54.2 статті 54, підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, абзацу 2 пункту 57.1 статті 57, пункту 131.2 статті 131, підпункту 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6, пункту 168.1 статті 168, підпункту "а", "г" пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України, встановлено не сплачене податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб до бюджету в сумі 596261,86 грн.;

- підпункту 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6, пункту 168.1 статті 168, підпункту "а", "г" пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України, а саме: перевіркою встановлено несвоєчасно перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, внаслідок чого застосовуються штрафні санкції;

- підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556, в частині відображення в податкових розрахунках (форма №1 ДФ) недостовірних відомостей щодо ознак доходів в звітних періодах 2 кв. 2016 року, 2,3,4 квартали 2017 року, 1-2 квартали 2018 року;

- повноти відображення у звітності сум винагород, нарахованих фізичним особам за виконані роботи (надані послуги) за цивільно-правовими договорами встановлено: у порушення пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.2010 із змінами та доповненнями виплати сум винагород, нарахованих засудженим за виконані роботи (надані послуги) за цивільно-правовими договорами за період з 01.10.2016 по 31.05.2017 в сумі 379086,80 грн. у звітності не відображались, в т.ч. за 10-12 2016 року - 106558,46 грн., за 01-05.2017 року - 272528,34 грн. За період з 01.06.2017 по 30.09.2018 виявлено розбіжність між сумами винагород, нарахованих засудженим за договорами ЦПХ та сумами, відображеними в звітності на загальну суму 287418,98 грн., зокрема: 06-12.2017 року - в сумі 150951,35 грн., 01-09.2018 року - в сумі 136467,63 грн.

- правильності нарахування та утримання єдиного внеску із сум винагород за виконані роботи (надані послуги) за цивільно-правовими договорами встановлено: у порушення пункту 1 частини 1 статті 7, пункту 5, статті 8, пункту 9.2, 9.8, 9.11 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.2010 із змінами та доповненнями за період з 01.10.2016 по 30.09.2018 встановлено: не нарахування єдиного внеску із сум винагород за виконані роботи (надані послуги) за цивільно-правовими договорами засудженим в сумі 146631,28 грн., зокрема, за 10-12.2016 року - 23442,86 грн., 01-12.2017 - 93165,55 грн., 01-09.2018 - 30022,87 грн.

- несвоєчасність подання звітності по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень 2016 року, термін подання якого 20.07.2016, фактично подано 25.07.2016, чим порушено пункт 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.2010 із змінами та доповненнями.

- частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ із змінами та доповненнями, а саме - несвоєчасна сплата єдиного внеску за січень 2017 року в розмірі 925,60 грн., внаслідок чого на суму боргу нараховано штрафну санкцію відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ із змінами та доповненнями в розмірі 20% та пеню в розмірі 0,1%;

- підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162, пункту 171.1 статті 171, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176, пункту 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, а саме: несвоєчасна сплата військового збору до бюджету за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, в результаті чого донараховано пені в сумі 103,33 грн.;

- підпункту 14.1.156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 31.1 статті 31, пункту 54.2 статті 54, підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, абзацу 2 пункту 57.1 статті 57, пункту 131.2 статті 131, підпункту 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6, пункту 168.1 статті 168, підпункту "а", "г" пункту 176.2 статті 176 розділу IV, пункту 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено несплату податкового зобов`язання по військовому збору до бюджету в сумі 257,15 грн.;

- підпункту 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6, пункту 168.1 статті 168, підпункту "а", "г" пункту 176.2 статті 176 розділу IV, пункту 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України, а саме: перевіркою встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, внаслідок чого застосовуються штрафні санкції.

На підставі акта перевірки №2541/19-00-13-03/08564469 від 04.12.2018 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято:

- податкове повідомлення - рішення форми "Д" №3 від 18.12.2018, яким Державній установі "Збаразька виправна колонія (№63)" збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в сумі 721551,96 грн, з них: 596261,86 грн за податковим зобов`язанням, 42899,95 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 82390,15 грн пені;

- рішення №3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податку своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.12.2018 про застосування до Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" штрафних санкцій у сумі 73786,09 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №3 від 18.12.2018 зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 146631,28 грн.

Вважаючи зазначені податкове повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податку своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) необґрунтованими та протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно матеріалів справи, підставою нарахування позивачу грошових зобов`язань та застосування штрафних санкцій за оскаржуваними рішеннями став висновок відповідача про наявність у позивача обов`язку сплати податку на доходи з фізичних осіб, самостійно нарахованого, але не сплаченого у встановлений строк.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (діючий на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 16 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно до приписів підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України визначено, що собою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахувань, бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до пункту 38.2 статті 38 Податкового кодексу України, сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, представником платника податку.

Згідно з підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Отже, якщо юридична особа створює підрозділ з використанням праці найманих працівників за місцем знаходженням (розташуванням) на іншій території, ніж така юридична особа, і такий підрозділ не уповноважений нею нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб, то податок на доходи фізичних осіб, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, юридична особа перераховує до місцевого бюджету за місцем знаходженням такого підрозділу.

Судом встановлено та підтверджується актом перевірки, що сума несвоєчасно сплаченого податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 становить 596261,86 грн. У зв`язку з цим, контролюючим органом застосовано штрафну санкцію в сумі 42899,95 грн.

Так, розрахунок повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб по засуджених відображено в акті перевірки, що також підтверджується розрахунком штрафних (фінансових) санкцій, донарахованих сум податків, зборів (обов`язкових платежів) за порушення податкового законодавства за результатами перевірки.

Також, за результатами перевірки позивачу донараховано пеню в сумі 82390,15 грн за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб (засуджених) за період з 01.01.2015 по 30.09.2018. Розрахунок пені наведено в акті перевірки.

Слід зазначити, що будь-яких обґрунтованих заперечень щодо правильності проведеного розрахунку штрафних санкцій і пені, чи правомірності їх застосування позивачем не надано.

Враховуючи те, що суми податку на доходи фізичних осіб сплачені позивачем з порушенням строків, визначених Податковим кодексом України, у відповідача були законні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені.

Судом під час розгляду справи не встановлено порушень з боку контролюючого органу при розрахунку штрафних санкцій і пені визначених податковим-повідомленням рішенням, чи правомірності їх застосування, а відтак, на думку суду оскаржене рішення скасуванню не підлягає.

Позивач заперечує щодо визначення контролюючим органом вказаної суми заборгованості у податковому повідомленні-рішенні, оскільки остання зазначена в акті перевірки як кредиторська заборгованість станом на 01.01.2015 та виходить за межі періоду, що перевіряється (з 01.01.2015 по 30.09.2018).

Як встановлено судом в ході розгляду справи загальну суму боргу по податку на доходи фізичних осіб, що виявлена перевіркою станом на 30.09.2018, дійсно виходить за межі періоду, що перевірявся (з 01.01.2015 по 30.09.2018).

Разом з тим, в даному випадку слід звернути увагу на способи обліку та адміністрування вказаного податку.

Так, організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначена наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, яким затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальноообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №422).

Порядок №422 дає визначення поняття "інтегрована картка платника" (далі - ІКП) - як форму оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Також, Порядок №422 визначає, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Облікові показники, які відображаються у ІКП, залежать від форми обліку згідно із переліком форм інтегрованих карток для обліку податків, зборів та єдиного внеску, що покриваються для юридичних та фізичних осіб (Перелік форм ІКП).

Наказом ДФС від 10.04.2015 №267 затверджено "Перелік форм оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (Перелік форм №267).

Відповідно до Переліку форм №267, інтегрована картка платника (ІКП) по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати має форму №15 та включає лише наступні показники: назва платежу; код платежу; сума надходжень (сума сплаченого податку).

Таким чином, інтегрована картка платника (в даному випадку позивача) по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати не відображає таких показників як: нарахування за документами податкової звітності; суми податкового боргу; суми переплат; суми штрафних санкцій; суми нарахованої пені.

Враховуючи зазначені норми законодавства, суд дійшов до висновку, що в даному випадку, податковий орган може встановити суми податку, які повинні бути нараховані платником самостійно, суми несвоєчасно сплаченого чи не сплаченого податку, суми переплат, а відповідно і суми штрафних санкцій та пені по платежу податок на доходи фізичних осіб виключно в межах контрольно-перевірочної роботи, а саме в межах проведеної документальної перевірки.

Таким чином, в межах контрольно-перевірочної роботи податковим органом на підставі документації платника лише констатується сума податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної платника, яка не сплачена у встановлені строки.

Судом також враховано, що Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291 визначено, що рахунок 64 "Розрахунки за податками й платежами" призначено для узагальнення інформації про розрахунки підприємства за усіма видами платежів до бюджету, включаючи податки з працівників підприємства, та за фінансовими санкціями, що справляються в дохід бюджету. На цьому рахунку також узагальнюється інформація про інші розрахунки з бюджетом, зокрема за субсидіями, дотаціями та іншими асигнуваннями.

Водночас, облік податків, які нараховуються та сплачуються відповідно до чинного законодавства (податок на прибуток, податок на додану вартість, інші податки) ведеться на субрахунку 641 "Розрахунки за податками".

Отже, сума самостійно нарахованого та не сплаченого позивачем в охоплений перевіркою період, податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб обчислена шляхом різниці між встановленим сальдо на кінець охопленого перевіркою періоду та сумою податку строк сплати якого не настав у обревізованому періоді.

Також, в судовому засіданні 17.12.2020 судом допитано свідка - головного державного ревізора - інспектора Головного управління ДПС у Тернопільській області ОСОБА_1 , який надав суду пояснення щодо cпецифіки нарахування та сплати податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб. Зокрема, зазначив, що під час перевірки контролюючий орган лише виводить та фіксує суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, яка вже задекларована таким платником самостійно. Тому, сума основного платежу по податку на доходи фізичних осіб є узгодженою, в силу її самостійного визначення платником. Сальдо береться згідно головної книги, яку пред`являє головний бухгалтер або з попереднього акту перевірки. Щодо проведеної перевірки позивача зазначив, що виявлені порушення зафіксовані в акті на підставі наданих документів та відповідають дійсності.

Згідно з пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

З вказаної норми слідує, що у разі виявлення в результаті перевірки порушення правил нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом, в даному випадку сплати, - контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, що і було вчинено відповідачем шляхом винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Слід зазначити, що в розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, донарахованих сум податків, зборів (обов`язкових платежів) за порушення податкового законодавства за результатами перевірки, доданого до спірного податкового повідомлення-рішення, податковий період заборгованості в сумі 596261,86 грн зазначений з 01.01.2015 по 30.09.2018, тобто період, що перевірявся.

Однак, як встановлено судом, вказана заборгованість дійсно виходить за межі періоду, що перевірявся.

Разом з тим, як пояснив представник відповідача та свідок в судовому засіданні, враховуючи положення пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, кошти, що сплачував позивач на погашення боргу з податку на доходи фізичних осіб зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, а відтак, встановити конкретний період зазначеного податкового боргу, враховуючи також особливості обліку даного податку, немає можливості.

У зв`язку з цим, у розрахунку доданому до податкового повідомлення-рішення в колонці "Звітний (податковий) період", рядок несплачене податкове зобов`язання по ПДФО в сумі 596261,86 грн., вказано період, що перевірявся (з 01.01.2015 по 30.09.2018), так як саме в результаті перевірки виявлено вказану заборгованість, яка не охоплена заходами стягнення.

Суд погоджується з тим, що період заборгованості вказаний в розрахунку не коректно, разом з тим, враховуючи специфіку адміністрування податку та встановлену судом правомірність визначення такого податкового боргу, вказана обставина не може слугувати єдиною підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Крім того суд зазначає, що начальником Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" Макаром Андрієм Васильовичем та головним бухгалтером Дідух Галиною Федорівною в акті перевірки від 04.12.2018 №2541/19-00-13-03/08564469 особистими підписами підтверджено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі додаткових (інших) документів, що свідчать про діяльність підприємства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 немає.

Також начальника Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" та головного бухгалтера було повідомлено, що при отриманні матеріалів, що не підтверджують дані обліку суб`єкта підприємництва, який перевіряється, керівником податкового органу можуть бути вжиті заходи щодо проведення позапланової виїзної перевірки відповідно до статті 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами і доповненнями.

Відповідно до пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем Державною установою "Збаразька виправна колонія (№63)" заперечень на акт перевірки подано не було.

Щодо позовних вимог про скасування податкової вимоги від 18.12.2018 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.12.2018 №3 суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 118 Кримінально - виконавчого кодексу України від 11.07.2013 №1129-ІV, засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до спільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Оплата праці засуджених до позбавлення волі регулюється статтею 120 Кримінально - виконавчого кодексу України, згідно з якою форми і системи оплати праці, норми та розцінки праці зазначених осіб встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

В свою чергу відповідно до статті 122 Кримінально - виконавчого кодексу України, засудженні до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Слід зазначити, що зміни до статті 122 Кримінально - виконавчого кодексу України, в частині обов`язку загальнообов`язкового державного соціального страхування засуджених до позбавлення волі, які залучаються до праці були внесені Законом України від 07.09.2016 №1492-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених" з 08 жовтня 2016 року.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування умови та порядок нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1 Закону №2464 застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку ЄВ.

Перевіркою правильності нарахування та утримання єдиного внеску із сум винагород за виконані роботи (надані послуги) за цивільно-правовими договорами встановлено: у порушення п.1 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п. 9.2, п. 9,8, п. 9.11 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ встановлено не нарахування єдиного внеску на суми винагород за виконані роботи (надані послуги) засудженим за цивільно-правовими договорами у періоді з 10.2016 року по 05.2017 року в сумі 83399,10 грн., в т.ч. за 10-12.2016 року - 23442,86 грн., 01-05.2017 року - 59956,24 грн.; а також встановлено розбіжність в нарахуванні єдиного внеску на суми винагород за виконані роботи (надані послуги) засудженим за цивільно-правовими договорами у періоді з 06.2017 року по 09.2018 року в сумі 63232,18 грн., в т.ч. за 06-12.2017 року - 33209,31 грн., 9 місяців 2018 року - 30022,87 грн. Всього за період з 01.10.2016 по 30.09.2018 донараховано єдиного внеску на суми винагород за виконані роботи (надані послуги) засудженим за цивільно-правовими договорами в сумі 146631,28 грн.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 розд. VІI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449) за донарахування контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 5 % зазначеної суми, а після 01 січня 2015 року - 10% зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50% суми донарахованого ЄСВ.

Виходячи з встановлених обставин у цій справі, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форма "Д", винесеного Головним управлінням ДФС у Тернопільській області №3 від 18.12.2018 про застосування до Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" у сумі 721551,96 (сімсот двадцять одна тисяча п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 96 копійок; рішення №3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податку своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.12.2018, винесеного Головним управлінням ДФС у Тернопільській області про застосування до Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" у сумі 73786,09 (сімдесят три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 09 копійок; вимоги про сплату боргу (недоїмки), винесену Головним управлінням ДФС у Тернопільській області №3 від 18.12.2018 зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 146631,28 (сто сорок шість тисяч шістсот тридцять одну) гривню 28 копійок.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його дій, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування актів індивідуальної дії, а саме податкового повідомлення - рішення форма "Д", винесеного Головним управлінням ДФС у Тернопільській області №3 від 18.12.2018 про застосування до державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" у сумі 721551,96 (сімсот двадцять одна тисяча п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 96 копійок; рішення №3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податку своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.12.2018, винесеного Головним управлінням ДФС у Тернопільській області про застосування до Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" у сумі 73786,09 (сімдесят три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 09 копійок; вимоги про сплату боргу (недоїмки), винесену Головним управлінням ДФС у Тернопільській області №3 від 18.12.2018 зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 146631,28 (сто сорок шість тисяч шістсот тридцять одну) гривню 28 копійок відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 04 лютого 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Державна установа "Збаразька виправна колонія (№63)" (місцезнаходження: с. Доброводи, Збаразький район, Тернопільська область, 47341, );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, )

Головуючий суддя Мартиць О.І.