Справа № 120/6120/20-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6120/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк Михайло Васильович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

04 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Сіроштана Р.В.,

представника відповідача: Герман І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу ГУ НП у Вінницькій області за № 1431 від 29.09.2020 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських БПСП ОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області" в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Вінницькій області за № 176 о/с від 01.10.2020 року про звільнення ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення);

- зобов`язати ГУ НП у Вінницькій області поновити його на службі на посаді інспектора-чергового чергової частини штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області;

- стягнути з ГУ НП у Вінницькій області на його користь середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.10.2020 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.12.2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

4. Апелянт зазначає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не може бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки дії працівників патрульної поліції як щодо проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння так і щодо направлення в медичний заклад та наступного складання протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є протиправними та такими що вчинені з порушенням вимог діючого законодавства, а тому складені такими працівниками матеріали не могли бути використані як належні докази його вини.

5. Апелянт зауважує, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2020 року провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрите у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. За наведених обставин, на думку апелянта, відповідач не мав правових підстав для призначення службового розслідування за даним фактом, що прямо заборонено п. 3 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 № 893.

6. Крім того, апелянт вказує на те, що відповідачем при застосуванні до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення звільнення зі служби, безпідставно не встановлено пом`якшуючих обставин та його характеризуючих даних, зокрема те, що він 17 разів брав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областях, за період служби 8 разів заохочувався, в тому числі і Президентом України та Головою Верховної Ради України, позитивно характеризується по місцю служби та проживанню, тощо. Наведені обставини в сукупності із недотриманням відповідачем порядку проведення службового розслідування визначені позивачем як такі, що вказують на протиправність оскаржуваних наказів.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з листопада 2015 року проходив службу в органах Національної поліції України та з 06.12.2019 року займав посаду інспектора-чергового чергової частини штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області.

8. 15.08.2020 року до ГУ НП у Вінницькій області з УПП у Вінницькій області ДПП Національної поліції України надійшла інформація про оформлення адміністративного матеріалу за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

9. Про вказану подію відповідачем було повідомлено Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України згідно з інформаційною довідкою від 15.08.2020 № 3262/12/01-2020.

10. За фактом отриманої інформації та з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин можливого вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, наказом начальника ГУ НП у Вінницькій області від 17.08.2020 № 1120 призначено відповідне службове розслідування, на час проведення якого ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків.

11. 28.09.2020 року начальником ГУ НП у Вінницькій області затверджено висновок за результатами службового розслідування щодо порушення службової дисципліни ОСОБА_1 .

12. Так, у висновку згаданого службового розслідування встановлено, що 15.08.2020 екіпажем «Д-Юнкер», у складі інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП НП України лейтенанта поліції Пенькового В.В. та капрала поліції Герасимчука О.С., під час патрулювання у смт. Стрижавка Вінницької області, було помічено автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого допустив порушення вимог пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (не підсвічувався номерний знак). Таке порушення слугувало підставою для зупинки транспортного засобу. При спілкуванні з водієм поліцейські з`ясували, що ним являється ОСОБА_1 .

13. В подальшому поліцейські помітили, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає обстановці, помітне порушення мови, а з порожнини рота відчувався запах алкоголю, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, є ознаками сп`яніння. Патрульні запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у ВОНД «Соціотерапія», на що він не погодився. У зв`язку із цим, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки (за допомогою газоаналізатара «Drager»), на що ОСОБА_1 погодився.

14. За результатом огляду, який проводився із застосуванням приладу «Drager», ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат становить 0,37 проміле, однак останній з результатами огляду не погодився та забажав пройти повторний огляд в медичному закладі.

15. Прибувши до ВОНД «Соціотерапія» ОСОБА_1 почав відмовлятися від будь-якого огляду. На пропозицію лікаря пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою.

16. Згідно висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.08.2020 №2594, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

17. Отже, у висновку службового розслідування відповідач вказав, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.5 та 2.9 Правил дорожнього руху, відповідно до яких водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у той же час водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

18. Враховуючи, що фабула статті 130 КУпАП серед іншого передбачає адміністративну відповідальність і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейськими УПП у Вінницькій області відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ДПР18 № 542933 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

19. За наслідками зібраних в ході службового розслідування матеріалів, зокрема письмових пояснень поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими був складений відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення, письмового пояснення самого позивача, письмових пояснень безпосередніх керівників позивача по службі, відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, висновком медичного огляду, результатом огляду на стан сп`яніння, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №542933, дисциплінарна комісія ГУ НП у Вінницькій області дійшла висновку про вчинення лейтенантом поліції ОСОБА_1 грубого дисциплінарного проступку, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останній замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх проігнорував, тобто своїм вчинком поставив під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в Національній поліції. У зв`язку з цим дисциплінарною комісією зроблено пропозицію про необхідність застосування відносно ОСОБА_1 найсуворішого виду дисциплінарного впливу звільнення зі служби в поліції.

20. В подальшому, наказом начальника ГУ НП у Вінницькій області від 29.09.2020 року № 1431, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 3, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до інспектора-чергового чергової частини штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» ГУ НП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільненні зі служби в поліції.

21. Наступним наказом відповідача від 01.10.2020 року № 176 о/с у зв`язку з реалізацією накладеного дисциплінарного стягнення, на підставі п. 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 01.10.2020 року.

22. Вважаючи вказані вище накази відповідача протиправними, а своє звільнення з поліції незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

23. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 3-6 цього рішення.

24. Відповідач вказує, що в ході проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією зібрано ряд матеріалів, які підтверджують скоєння ОСОБА_1 грубого дисциплінарного проступку, який виразився у керуванні ним транспортним засобом у стані сп`яніння та відмовою від проходження повторного медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. При цьому відповідач наголошує, що підставою для призначення такого службового розслідування став не факт оформлення відносно позивача адміністративних матеріалів чи керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, а вчинення ним дій, сутність яких полягає у порушенні службової дисципліни та які компрометують звання поліцейського. Так, відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що керування поліцейським транспортним засобом у стані сп`яніння як і відмова від проходження ним медичного огляду є грубим дисциплінарним проступком, що свідчить про низькі морально-ділові якості поліцейського, які суперечать інтересам служби та підривають довіру до нього як до носія влади, що унеможливлює виконання ним своїх обов`язків та є безальтернативною підставою для застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби.

25. Відповідач вважає, що оскільки матеріалами службового розслідування було доведено ті обставини, що позивач вчинив грубий дисциплінарний проступок, який є несумісним із подальшим проходженням ним служби в поліції, тому оскаржувані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільнення зі служби є співмірними із тяжкістю вчиненого проступку та обраного виду дисциплінарного стягнення.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

26. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Відповідно до статті 3 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

28. Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

29. Відповідно до статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

30. Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

31. Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, (далі - Дисциплінарний статут) дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

32. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

33. Згідно із статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

34. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

35. Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

36. Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

37. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ відповідача № 1431о/с від 29.09.2020 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських БПСП ОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області" в частині що стосується ОСОБА_1 , а саме застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби винесено на підставі вимог чинного законодавства, з урахуванням всіх обставин.

38. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

39. Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника ГУ НП у Вінницькій області від 29.09.2020 року № 1431, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 3, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до інспектора-чергового чергової частини штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» ГУ НП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільненні зі служби в поліції.

40. Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 01.10.2020 року № 176 о/с у зв`язку з реалізацією накладеного дисциплінарного стягнення, на підставі п. 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 01.10.2020 року.

41. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018р. №2337-VIII службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників .

42. За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту).

43. У відповідності до частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

44. Частиною 1 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. З огляду на наведене слід дійти висновку, що за порушення службової дисципліни та вчинення дисциплінарного проступку поліцейський несе дисциплінарну відповідальність у вигляді дисциплінарного стягнення.

45. Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

46. Відтак, відповідно до частини 2 статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

47. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч.3 ст.14 Дисциплінарного статуту).

48. Згідно з частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

50. Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

51. Наказом МВС України від 12.03.2013 N 230 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за N 541/23073), затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція), яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

52. Підпунктом 2.1 Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

53. Пунктами 8.1 та 8.5 Інструкції унормовано, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

54. За змістом п. 5.4 Інструкції, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового і начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. Особа рядового і начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

55. Із аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту та Інструкції слідує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.

56. Відповідно до Правил етичної поведінки поліцейських, які затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 N 1179 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 р. за N 1576/29706) поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

57. Під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, у тому числі, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

58. Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. п. "а" п. 2.9 ПДР).

59. Частиною 1 ст. 130 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

60. Статтею 266 КУпАП (окрім іншого) встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

61. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

62. Підставою для звільнення апелянта з поліції слугувало порушення ним транспортної дисципліни, зокрема встановлено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовившись від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння здійснив проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам та підриває довіру громадян до поліцейських

63. Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт складення протоколу про адміністративне правопорушення не є доказом того, що особа його вчинила. Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених відповідними нормами санкцій, беззаперечною та головною обставиною є необхідність встановлення в діянні особи складу адміністративного правопорушення. Тобто, одним (але не виключно) із основних та беззаперечних доказів вчинення чи не вчинення особою адміністративного правопорушення є рішення суду, яке набуло законної сили, яким встановлено вину або невинуватість особи.

64. Щодо посилань апелянта на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2020 року у справі № 127/18394/20, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, то колегія суддів зазначає, що прийняття такого судового рішення не обумовлювалося встановленням судом фактичних обставин керування позивачем транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою у проходженні медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. В даному випадку місцевим судом закрито провадження у даній справі із тих мотивів, що, на думку суду, з 15.08.2020 року КУпАП не встановлював адміністративну відповідальність за діяння, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки щодо таких дій встановлена кримінальна відповідальність.

65. Тобто, при розгляді цієї справи суд не спростовував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, як і не заперечував факт відмови позивача від проходження повторного медичного огляду, що вказує на те, що провадження у цій справі закрито не з реабілітуючи підстав, а через наявність прогалин у діючому законодавстві.

66. Таким чином, наявність постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2020 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, в даному випадку не має значення при оцінці поведінки позивача, адже дотримання ним службової дисципліни не ставиться у залежність від поведінки інших осіб, у тому числі дотримання ними визначених законом процедур.

67. Також апелянт на посилається на порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування, зокрема те, що згідно п. 3 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування не призначається в разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

68. За змістом п. 1 розділу ІІ Порядку № 893, підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

69. Відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» від 17.08.2020 року № 1120, підставами для призначення службового розслідування став не сам факт оформлення відносно позивача ОСОБА_1 адміністративних матеріалів про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вчинення ним дій, сутність яких полягає у можливому порушенні службової дисципліни. Жодних матеріалів про адміністративне правопорушення до відповідача в цьому разі не надходило, а приводом для ініціювання такого питання стало надходження 15.08.2020 року до ГУ НП у Вінницькій області лише інформації що оформлення відносно позивача адміністративних матеріалів, що могло свідчити про наявність в його діях ознак дисциплінарного проступку.

70. Апелянт зазначає, що під час службового розслідування дисциплінарною комісією не було встановлено як факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння так і факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, позаяк всі наявні з цього приводу докази, на які посилався відповідач: покази приладу «Drager», протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №542933 від 15.08.2020р., висновок медичного огляду на стан сп`яніння від 15.08.2020 №2594 КП ВОНД «Соціотерапія», на думку апелянта є неналежними та складені з грубим порушенням вимог закону, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

71. Підставою для притягнення апелянта до дисциплінарної відповідальності стало не вчинення ним адміністративного проступку, а скоєння ним дій, які суперечать інтересам служби та компрометують його звання поліцейського. Тобто, в ході проведення службового розслідування відповідачем не перевірялась законність складання відносно апелянта адміністративних матеріалів про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і достатність і достовірність кожного доказу складеного працівниками патрульної поліції при складанні таких матеріалів, позаяк це є прерогативою суду при розгляді відповідної справи про адміністративне правопорушення, а встановлювались обставини, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 саме дисциплінарного проступку, тобто проступку, пов`язаного із дотриманням останнім морально-етичних норм, якими повинен володіти поліцейський.

72. Так, дійсно, в процесі розгляду справи встановлено, що в роздруківці чеку газоаналізатара «Drager», який застосовувався при проведенні огляду позивача на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, вказані години і дати (11:31 год і дата 12.08.2019), які не співпадають з фактичним часом такого огляду. Однак, спору про те, що такий огляд був проведений саме 15.08.2020 року, а надрукований чек стосується саме результатів огляду позивача наразі не має. Крім того, роздруківка чеку не була безпосередньою підставою для складання працівниками патрульної поліції адміністративного протоколу відносно позивача.

73. Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 N 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за N 1413/27858, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

74. Судом першої інстанції встановлено та апелянтом не заперечується та обставина, що останній не погодився із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та забажав пройти повторний огляд у медичному закладі охорони здоров`я, що власне, й було реалізовано. Однак, прибувши в медичний заклад апелянт від проходження медичного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння категорично відмовився, що і стало наслідком складання відносно нього працівниками патрульної поліції протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

75. При цьому, всі дії працівників патрульної поліції як під час зупинки транспортного засобу, яким керував апелянт так і під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за участю двох свідків з використанням газоаналізатара «Drager», так і відмова позивача від проходження повторного медичного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння в медичному закладі були зафіксовані технічними пристроями нагрудними камерами поліцейських, відеозаписи з яких також були досліджені і в судовому засіданні. З досліджених доказів не вбачається підстав для висновку про очевидну упередженість з боку поліцейських, що пов`язана з вимогою пройти тест у медичному закладі, що могло бути розцінене судом як правова підстава для відмови апелянта пройти тест в медичному закладі.

76. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 року по справі N 9901/413/19 зазначено, що пояснення позивача щодо відмови в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння на законну вимогу поліцейського у визначеному медичному закладі, із зазначенням таких причин, як наприклад, упередженість поліцейських, необхідність бути на роботі о певній годині часу та ненадання направлення на огляд в медичному закладі, не можуть бути визнані судом як обґрунтовані для відмови в проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

77. Окрім того, факт відмови апелянта на законну вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі підтверджується не лише самим протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №542933, а й іншими матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, зокрема поясненнями працівників патрульної поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.08.2020 №2594, складеного лікарем КП Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» Черниш О.Ю., з якого вбачається відмова ОСОБА_4 в проходженні відповідного медичного огляду, що мало місце 15.08.2020р. о 03:20 год. Крім того, про відмову позивача пройти медичний огляд на виявлення ознак алкогольного сп`яніння свідчать також і письмові пояснення особи, яка виконувала обов`язки безпосереднього керівника позивача по службі майора поліції ОСОБА_5 , який зазначив, що 15.08.2020р. приблизно о 03:00 год. він отримав повідомлення від ОСОБА_1 про те, що його зупинили працівники патрульної поліції по підозрі в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши безпосередньо в КП ВОНД «Соціотерапія» ним підтверджено ті обставини, що ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння, про що було складено відповідний акт, а далі працівники поліції склали відносно позивача адміністративний протокол.

78. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що встановлені в ході службового розслідування обставини дійсно свідчать про вчинення апелянтом дій, які знижують авторитет поліції, викликають недовіру до поліцейських, оскільки перебуваючи на службі у поліції, апелянт допустив дії (керував транспортним засобом з знаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти повторний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі), з якими органи поліції безпосередньо ведуть боротьбу. Тобто, така поведінка поліцейського є недопустимою, суперечить інтересам служби, позаяк позивач присягнув з гідністю нести високе звання поліцейського (стаття 64 Закону України "Про національну поліцію"), а натомість вчинив проступок, який дискредитує органи поліції та поліцейських в цілому.

79. У цьому контексті слід звернути увагу на те, що за етимологічним значенням дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету, що тісно пов`язані з морально-етичними нормами.

80. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

81. Отже, дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року по справі N 813/3279/17, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

82. Крім того, подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2018 року у справі N 815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття "дискредитація" перебуває у тісному зв`язку із поняттям "дотримання морально-етичних норм" та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.

83. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Апеляційного Суду погоджується із судом першої інстанції, що оскільки апелянт керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовившись від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння здійснив проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам та підриває довіру громадян до поліцейських, як до носіїв влади, то застосування до апелянта такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби є законним та обгрунтованим.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

84. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

85. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

86. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

87. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

88. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

89. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 лютого 2021 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.