Справа № 200/4333/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року справа №200/4333/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної Азовської морської екологічної інспекції на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 р. у справі № 200/4333/20-а (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа Державна екологічна інспекція України про внесення змін до наказу Державної екологічної інспекції України, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної Азовської морської екологічної інспекції, (далі - відповідач), третя особа Державна екологічна інспекція України (далі - третя особа) в якому з урахуванням уточнення просив: визнати протиправною бездіяльність Державної Азовської морської екологічної інспекції щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки за 2008-2011 роки терміном 92 календарних днів та зобов`язати Державну Азовської морську екологічну інспекцію нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення із займаної посади - 26.03.2020.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020року адміністративний позов задоволено, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність Державної Азовської морської екологічної інспекції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічних відпусток за 2008-2011 роки в кількості 92 календарних дні; зобов`язав Державну Азовської морську екологічну інспекцію нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток за 2008-2011 роки в кількості 92 календарних дні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення із займаної посади - 26.03.2020.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в особовій справі не міститься жодного доказу щодо наявності у позивача невикористаних днів відпустки з його попереднього місця роботи. Апелянт зазначає, що позивач на протязі 8 років жодного разу не звертався з заявою щодо надання невикористаної відпустки або компенсації.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Наказом Державної екологічної інспекції Азовського моря від 27.12.2011 № 231 звільнено з 30.12.2011 ряд працівників інспекції у порядку переведення для подальшої роботи в Державній Азовській морській екологічній інспекції за п. 5 ст. 36 КЗпП України. Серед інших звільнено за переведенням ОСОБА_1 та визначено, що йому не нарахована компенсація за невикористані дні щорічних відпусток: 23.06.2008 по 22.06.2009 - 16 днів, 23.06.2009 по 22.06.2010 - 30 днів, 23.06.2010 по 22.06.2011 - 30 днів, 23.06.2011 по 30.12.2011 - 16 днів, тобто в загальній кількості 92 дні.

Згідно наказу №32/К від 03.01.2012 "Про призначення ОСОБА_1 " з 03.01.2012 позивача призначено на посаду начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Азовського моря-старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря порядком переведення з Державної екологічної інспекції Азовського моря.

Наказом Державної екологічної інспекції від 25.03.2020 № 86-о ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря 26 березня 2020 року у зв`язку з ліквідацією Державної Азовської морської екологічної інспекції.

Як вбачається з особової картки та наказів про надання ОСОБА_1 відпусток на протязі праці в Державній Азовській морській екологічній інспекції, йому надавались відпустки за поточні періоди. Відпустки за 2008 - 2011 роки залишені невикористаними (а.с.112-129).

Відомостей щодо виплати позивачу компенсації за дні щорічних невикористаних відпусток за період 2008 - 2011 роки Державною Азовською морською екологічною інспекцією не надано.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірним у цій справі є право позивача на отримання грошової компенсації за невикористані дні відпустки під час служби за період 2008 - 2011 роки.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 30 вересня 2011 року № 359 ліквідовано спеціальні підрозділи Міністерства, зокрема Державна екологічна інспекція Азовського моря.

Відповідно до Постанови КМУ від 14.09.2011 року №995 утворена Державна Азовською морська екологічна інспекція.

Пунктом 2 цієї Постанови встановлено, що територіальні органи Державної екологічної інспекції, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є правонаступниками прав та обов`язків відповідних державних екологічних інспекцій як спеціальних підрозділів Міністерства охорони навколишнього природного середовища.

Згідно статті 39 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII (чинним на час переведення), державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Державним службовцям, які мають стаж роботи в державних органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України

Відповідно до статті 59 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.

Відповідно до статті 81 Кодексу законів про працю України (в редакції на час переведення), за бажанням працівників, переведених на роботу з одного підприємства, установи, організації на інше підприємство, в установу, організацію, які не використали за попереднім місцем роботи повністю або частково щорічну основну відпустку і не одержали за неї грошової компенсації, щорічна відпустка повної тривалості надається до настання шестимісячного терміну безперервної роботи після переведення.

Якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, повністю або частково не використав щорічні основну та додаткові відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, то до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи.

За положенням частин 3 статті 83 Кодексу законів про працю України (в редакції на час переведення), у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник.

За положенням частин 1 статті 83 Кодексу законів про працю України (в редакції на час звільнення), у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Статті 9 Закону України «Про відпустки» визначає порядок обчислення стажу ооботи, що дає право на щорічну відпустку.

За положенням частини 3 статті 9 Закону України «Про відпустки» (в редакції на час переведення), якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, повністю або частково не використав щорічні основну та додаткові відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, то до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи.

Частина 3 статті 24 Закону України «Про відпустки» (в редакції на час переведення) визначає, що у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник.

За частиною 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» (в редакції на час звільнення), у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Частина 10 статті 51 Бюджетного кодексу України визначає, що у разі утворення державних органів у поточному бюджетному періоді забезпечення їх діяльності у цьому періоді здійснюється в межах видатків, передбачених державним органам, які ліквідуються або реорганізуються у зв`язку з утворенням таких нових державних органів.

У разі ліквідації або реорганізації державних органів у поточному бюджетному періоді забезпечення їх діяльності у наступних бюджетних періодах до завершення процедур ліквідації або реорганізації здійснюється в межах видатків, передбачених новим державним органам, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Таким чином, у разі звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні відпустки у разі переведення на роботу на інше підприємство.

Відповідно до листа Державної екологічної інспекції України від 16.02.2012 № 4-8-279 на адресу начальників територіальних органів, станом на 01.02.2012 склалась ситуація з невиплати компенсації за дні невикористаних відпусток під час переведення працівників. При цьому в даному листі саме керівникам територіальних органів Держекоінспекції рекомендовано виплатити компенсацію всім працівникам.

Оскільки позивача звільнено з Державної екологічної інспекції Азовського моря без виплати компенсації за невикористані відпустки за період 2008 - 2011 роки, обов`язок по розрахунку перейшов до відповідача, як правонаступника та установи до якої позивача було переведено для подальшого проходження служби.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про відсутність відомостей стосовно невикористаних днів відпустки за попереднім місцем роботи, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 30.04.2013 у справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11) вказав на необхідності дотримання принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

З урахуванням наведеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що фактично доводи апеляційної скарги ґрунтуються на поясненнях та обставинах які надавались суду першої інстанції в ході розгляду справи, які судом було досліджено та надано їм оцінку.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної Азовської морської екологічної інспекції на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 р. у справі № 200/4333/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 р. у справі № 200/4333/20-- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 03 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова