Справа № 380/28/20
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року справа №380/28/20

зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Тронки О.В.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Фостяк А.Б.,

представника відповідача Росохати Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна екологічна інспекція Карпатського округу про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Державної екологічної інспекції України (місцезнаходження: Новопечерський пров.3, корпус 2, м.Київ, 01042; ), Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області (місцезнаходження: вул.Сахарова, 23а, м.Івано-Франківськ, 76014; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна екологічна інспекція Карпатського округу (місцезнаходження: вул.Сахарова, 23а, м.Івано-Франківськ, 76014; ), в якій просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України від 02.12.2019 №397-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

-поновити на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області ОСОБА_1;

-зобов`язати Державну екологічну інспекцію України профінансувати, а Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.12.2019 по момент винесення рішення судом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом Державної екологічної інспекції від 02.12.2019 №397-о «Про звільнення ОСОБА_1 » його звільнено з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківській області відповідно до п.1-1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу». Позивач вважає такий наказ незаконним. Вказує на те, що відповідачем порушено порядок звільнення, не виконано вимоги закону щодо працевлаштування працівника, оскільки на момент звільнення з державної служби йому не пропонувалась жодна вакантна посада. Вважає, що оскільки відбулась реорганізація державного органу, Державна екологічна інспекція Карпатського округу мала прямий обов`язок (як правонаступник) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. У зв`язку з наведеним, просить позовні вимоги задовольнити.

Від відповідача Державної екологічної інспекції України надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що Державна екологічна інспекція України заперечує проти позову в повному обсязі, вважає позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими, такими, що ґрунтуються на власному розумінні ситуації, а не на нормах права. Зазначає, що Законом чітко передбачено припинення державної служби у зв`язку з ліквідацією та у Держекоінспекції відсутня будь-яка можливість обирати норму права, що підлягає застосуванню, за умови визначеності такої норми спеціальним законом. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на момент вивільнення 03.12.2019 року ОСОБА_1 , діяли норми Закону України «Про державну службу» у редакції від 19.09.2019 року, яким скасовано процедуру пропонування і працевлаштування працівника, що регулювалась трудовим законодавством, а саме пропонування вакантної посади або роботу за відповідною професією та врегульовано порядок припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення відповідно до Закону №889-VIII. Тому, безпідставним є твердження позивача щодо порушення порядку звільнення та невиконання вимог закону стосовно працевлаштування працівника, адже ОСОБА_1 звільнено відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» у новій редакції. Відтак, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу від 02.12.2019 року №397-о, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є необгрунтованими та безпідставними, оскільки відносно позивача була дотримана процедура належного звільнення, тобто з дотриманням вимог Закону України «Про державну службу», а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної екологічної інспекції Карпатського округу надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зазначає, що з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019 року №117-ІХ до Закону України «Про державну службу», який набрав чинності 25.09.2019 року, внесено ряд змін, в тому числі до ч. 1 ст. 87, в якій визначено підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема: 11) ліквідація державного органу. Тобто, абзац перший, абзац другий ч. З ст. 87 цього Закону в редакції до 19.09.2019 року: «Процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення» виключено на підставі Закону від 19.09.2019 року №117-ІХ. Також вважає неаргументованим та невмотивованим твердження позивача про те, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019 року №117-ІХ, процедуру звільнення, яка регулювалась трудовим законодавством, а саме ст. 492 КЗпП України виключено. Тому вважає безпідставним твердження позивача щодо порушення порядку звільнення та невиконання вимог закону стосовно працевлаштування працівника, адже ОСОБА_1 звільнено відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» у новій редакції.

Ухвалою судді від 19.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 13.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11.03.2020 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.09.2020 поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в обґрунтуваннях позовної заяви, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Державної екологічної інспекції України в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна екологічна інспекція Карпатського округу явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, належним чином були повідомлені про розгляд справи. Від відповідача Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, проте суд відмовив у задоволенні такого.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 з 05.09.2014 по 03.12.2019 працював на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції у Івано-Франківській області, в тому числі з 05.09.2014 року по 23.04.2015 року - виконуючим обов`язків начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області. Позивачу присвоєно 5 ранг державного службовця в межах категорії "Б", стаж державної служби - 16 років, за час служби дисциплінарні стягнення не накладались.

08.02.2019 року Державною екологічною інспекцією України видано наказ за № 61 "Про ліквідацію Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року за № 102 "Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища".

Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції України від 08.02.2019 року за № 61 "Про ліквідацію Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року за № 102 "Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища" ліквідується як юридична особа публічного права з наступним вивільненням працівників Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області.

12.02.2019 року Державною екологічною інспекцією України видано попередження про наступне вивільнення працівників у зв`язку із ліквідацією Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області. Позивач відмовився підписувати попередження про наступне вивільнення від 12.02.2019, у зв`язку з чим складено акт про відмову від підпису №1 від 25.02.2019.

Як вбачається з попередження про наступне вивільнення позивачу було запропоновано посаду заступника начальника Державної екологічної інспекції у Луганській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Луганської області.

27.02.2019 позивача вдруге ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення, про що свідчить його підпис на попередженні про наступне вивільнення та відмітка про те, що він не згоден з переведенням на посаду заступника начальника Державної екологічної інспекції у Луганській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Луганської області.

В подальшому, наказом Державної екологічної інспекції України №96-о від 04.04.2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківській області, відповідно до п.3 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу".

Позивач, не погоджуючись із своїм звільненням, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року у справі №1.380.2019.002035 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 04.04.2019 року №96-о "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області з 05.04.2019 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року по справі №1.380.2019.002035 залишено без змін.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року у справі №1.380.2019.002035 скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 04.04.2019 №96-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено його на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області з 05.04.2019.

Наказом Державної екологічної інспекції України від 02.12.2019 року за № 397-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", позивача звільнено з посади заступника начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області 03.12.2019 року відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Позивач, не погоджуючись з наказом про звільнення, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу». Пунктом 1 ст.1 цього Закону визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Пунктом 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно до п. 1-1 частини 2 статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.

Статтею 87 Закону, в редакції чинній до 18.10.2019 визначено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

В той же час, в редакції Закону чинній на момент звільнення позивача з державної служби (02.12.2019) вказане положення відсутнє.

Однак, відповідно до частин другої та третьої статті 5 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент звільнення позивача з державної служби) відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Суд зазначає, що статтею 87 Закону в редакції чинній на момент звільнення позивача, визначено виключно підстави для припинення державної служби, однак порядок і процедуру такого припинення не визначено.

Відтак, на думку суду, з урахуванням положень статті 5 Закону, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Кодексу законів про працю України.

Так, статтею 40 КЗпП передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації".

Згідно статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Суд звертає увагу на те, що при розгляді спору про звільнення працівника у зв`язку з ліквідацією установи (державного органу) необхідно з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація установи, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №102 "Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища" в структурі Державної екологічної інспекції України відбувається реформування, в рамках якого деякі територіальні органи інспекції об`єднуються і утворюються міжтериторіальні.

В додатку 1 постанови вказуються інспекції, що підлягають ліквідації, в додатку №2 - які створюються.

Таким чином, відповідно до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України підлягають ліквідації Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області та Державна екологічна інспекція у Чернівецькій області з утворенням міжтериторіальної структури - Державної екологічної інспекції Карпатського округу.

Державною екологічною інспекцією України видано наказ від 08.02.2019 №61 "Про ліквідацію Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області", яким вирішено ліквідувати як юридичну особу публічного права Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області, утворено ліквідаційну комісію та призначено голову ліквідаційної комісії.

Відповідно до положень частини першої статі 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняє свою діяльність, передаючи все своє майно, права та обов`язки іншим юридичним особам - правонаступникам внаслідок реорганізації (через злиття, приєднання, поділ, перетворення) або ліквідації.

Тобто, при реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. При цьому до правонаступника переходять обов`язки не тільки в частині майнових прав, а й трудових відносин, в тому числі обов`язок щодо працевлаштування працівника (переведення працівника на іншу роботу).

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв`язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з`ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України у постановах від 04.03.2014 №21-8а14, від 27.05.2014 №21-108а14, від 28.10.2014 №21-484а14, від 19.01.2016 №21-2225а15 та була підтримана Верховним Судом у постановах від 10 жовтня 2018 року по справі № 816/979/17, від 20 червня 2018 року по справі №П/811/3349/15.

Таким чином, у випадку ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, обов`язок щодо працевлаштування (пропозиції про працевлаштування згідно статті 49-2 КЗпП) працівників ліквідованої установи (організації) поширюється не лише на цю установу (організацію), а й на відповідну новостворену установу (організацію), оскільки, як зазначено Верховним Судом України, роботодавцем у такому випадку є держава, а не окрема установа, що діє від імені держави.

Зі змісту Положення про Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області та Положення про Державну екологічну інспекцію Карпатського округу, суд дійшов висновку, що зміст повноважень, завдань і функцій свідчить про те, що фактично відбулася реорганізація шляхом ліквідації територіального органу - Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області з одночасним створенням Державної екологічної інспекції Карпатського округу як структурного підрозділу Державної екологічної інспекції України. Функції та повноваження вказаних територіальних органів, які ліквідуються покладено на новоутворені територіальні органи як структурні підрозділи апарату Державної екологічної інспекції України.

Варто зазначити, що власник або уповноважений ним орган вважаються такими, що належно виконали вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України стосовно працевлаштування працівника, якщо запропонували йому наявну на підприємстві роботу, тобто, вакантну посаду або роботу за відповідною професією, спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника або уповноважений ним орган з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 6-1723цс17 та підтримані Верховним Судом у постанові від 10.10.2018 у справі №816/979/17.

Як встановлено судом, відповідач, поновивши позивача на посаді, на виконання рішення суду, цього ж дня, а саме 02.12.2019 видав наказ про його звільнення.

Таким чином, відповідач не виконав вимог щодо попередження про наступне вивільнення та не пропонував позивачу будь-які вакантні посади чи іншу роботу у новоствореній Державній екологічній інспекції Карпатського округу. Попередження позивача про наступне вивільнення від 12.02.2019 та пропозиції вакантних посад до 04.04.2019 не можуть вважатись належним виконанням обов`язку відповідачем, оскільки передували прийняттю наказу №96-0 від 04.04.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 » та фактично були реалізовані відповідачем внаслідок прийняття такого наказу.

В той же час, 02.12.2019, поновивши ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області, відповідачем не дотримано вимог щодо попередження позивача про наступне вивільнення та пропозиції вакантних посад, і тим же ж днем видано оскаржуваний наказ про звільнення.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що відповідачем порушено порядок звільнення позивача внаслідок непопередження про наступне вивільнення та непропонування останньому вакантних посад чи іншої роботи у новоствореній Державній екологічній інспекції Карпатського округу.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 02.12.2019 №397-о "Про звільнення ОСОБА_1 " прийнятий відповідачем без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, тобто є необґрунтованим, а також прийнятий без дотримання принципу рівності перед законом та є дискримінаційним. Крім цього, з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів у справі суд зазначає, що Державною екологічною інспекцією України такий наказ прийнято без дотримання принципів безсторонності, добросовісності та пропорційності, а тому суд вважає його протиправним та таким, що слід скасувати.

Згідно з ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Пунктом 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи.

З аналізу вищевикладеного слідує, що день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

З огляду на те, що позивача було протиправно звільнено з Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області 03 грудня 2019 року, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області з 04.12.2019 року.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд встановив, що відповідно до довідки Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області від 23.01.2020 №33 середньоденна заробітна плата становить 626,92 грн. З урахуванням того, що час вимушеного прогулу позивача становив 282 робочі дні, відтак на його користь з Державної екологічної інспекції України підлягає стягненню середній заробіток на суму 176 791,44 грн.

Розмір грошового забезпечення за один місяць, обрахований відповідно до пункту 8 Порядку, та стягнення якого підлягає до негайного виконання у зв`язку з поновленням на посаді, становить 13 165,32 грн.

З урахуванням викладеного та виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відтак позов слід задовольнити.

Відповідно до пунктів 2,3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Тому рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, слід звернути до негайного виконання.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України від 02.12.2019 №397-о "Про звільнення ОСОБА_1 "

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) з Державної екологічної інспекції України (місцезнаходження: Новопечерський пров.3, корпус 2, м.Київ, 01042; ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.12.2019 року по 20.01.2021 в розмірі 177 418 (сто сімдесят сім тисяч чотириста вісімнадцять) грн. 36 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 13 165 (тринадцять тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 32 коп, виконується негайно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2021 року.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна