Справа № 620/5629/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5629/20 Суддя першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на проголошене о 12 годині 54 хвилині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця Виконавчого округу Чернігівської області Міністерства юстиції України Палігіна Олександра Петровича, третя особа - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної і матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця Виконавчого округу Чернігівської області Міністерства юстиції України Палігіна Олександра Петровича (далі - Відповідач, Приватний виконавець), третя особа - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - Третя особа, АТ «Ощадбанк»), в якому просила:

- визнати неправомірною бездіяльність щодо незняття арешту з коштів на рахунку для отримання заробітної плати, накладеного в рамках виконавчого провадження № 63301778 від 14.10.2020 року;

- зобов`язати Відповідача вчинити дії в рамках виконавчого провадження № 63301778 від 14.10.2020 року щодо зняття арешту з грошових коштів на рахунку в АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , на який надходить заробітна плата;

- зобов`язати Відповідача винести в рамках виконавчого провадження № 63301778 від 14.10.2020 постанову, якою зняти арешт з грошових коштів, що знаходяться на рахунку в АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , на який надходить заробітна плата;

- стягнути з Відповідача на користь Позивача суму спричиненої моральної та матеріальної шкоди в розмірі 9 000,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується вчинення Приватним виконавцем дій, спрямованих на зняття арешту із рахунку ОСОБА_2 для отримання заробітної плати, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Свою позицію обґрунтовує тим, що попри звернення із заявою до Відповідача про зняття арешту останнім не було вчинено жодних дій щодо забезпечення його зняття, що, у свою чергу, змусило закладати Позивача речі до ломбардів та спричинило матеріальну і моральну шкоду. Підкреслює, що постанова про зняття арешту з коштів ОСОБА_2 не направлялася і на момент вирішення справи судом першої інстанції арешт фактично знято не було. Наголошує на неврахуванні Відповідачем того, що Третя особа під час виконання постанов не наділена повноваженнями визначати обмеження з їх виконання залежно від цільового спрямування коштів. Звертає увагу на неврахуванні судом, що заробітна плата, яка надходить на рахунок, є єдиним джерелом існування.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.02.2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування своїх доводів зазначає, що рахунок Позивача не належить до рахунків із спеціальним режимом використання, а тому арешт на нього банком було накладено правомірно на підставі відповідної постанови Приватного виконавця. Крім того, звертає увагу на відсутності доказів заподіяння ОСОБА_2 . Відповідачем моральної і матеріальної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватний виконавець просить відмовити в її задоволенні повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що арешт коштів на спірний рахунок було накладено правомірно, у той час як Апелянт не звертався до Відповідача із клопотанням про зняття арешту із суми коштів на рахунку, які є саме заробітною платою.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 08.09.2020 року видано виконавчий напис № 30412 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 68 192,43 грн.

У подальшому, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Приватного виконавця із заявою про примусове виконання згаданого виконавчого напису.

14.10.2020 року Відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанову про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження № 63301778 (а.с. 6-7).

Матеріали справи свідчать, що 21.10.2020 року ОСОБА_2 звернулася до Приватного виконавця із заявою про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк», до якого було додано копію заяви про приєднання від 12.08.2019 року №54784226/120819 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 67-68) та довідку з місця роботи від 15.10.2020 року (а.с. 67), згідно якої АТ «Чернігівгаз» повідомляло, що рахунок № НОМЕР_1 відкрито для зарахування заробітної плати.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, 23.10.2020 року Приватним виконавцем у виконавчому провадженні №63301778 винесено постанову про зняття арешту з коштів, якою знято арешт з коштів заробітної плати, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в AT «Ощадбанк», на які накладено арешт постановою ВП №63301778 від 14.10.2020 року в межах суми стягнення 75 311,67 грн., що належать боржник - ОСОБА_2 (а.с. 77), яка була направлена на адресу, зокрема, АТ «Ощадбанк» 24.10.2020 року (а.с. 78-79).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 1, 5, 24, 48, 56, 73 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджується вчинення Відповідачем всіх необхідних дій, спрямованих на зняття арешту з рахунків.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Вимоги до виконавчого документа закріплені у ч. 1 ст. 4 Закону.

За правилами ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Приписами ст. 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, Приватний виконавець вправі приймати постанову про арешт майна (коштів) боржника як під час відкриття виконавчого провадження, так і після їх виявлення - майна та/або рахунків. При цьому, арешт може бути накладений також і на рахунки, відкриті після прийняття постанови про накладення арешту

Вичерпний перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення, визначений у статті 73 Закону, і заробітна плата до нього не включена.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів (ч. 1).

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати (ч. 2).

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (ч. 3).

Отже, умовами стягнення на заробітну плату на підставі ч. 1 ст. 68 Закону є відсутність у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах та відсутність чи недостатність майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

У свою чергу, умовою стягнення на заробітну плату за іншими виконавчими документами без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника є письмова заява стягувача або за виконавчий документ, сума стягнення за яким не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

При цьому, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ч. 1 ст. 70 Закону).

За правилами ч. 2 ст. 70 Закону із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Викладене свідчить, що відрахування із заробітної плати боржника у межах цієї справи можуть складати не більше 20 відсотків, як то передбачено ч. 2 ст. 70 Закону. У свою чергу, метою арешту коштів на рахунку боржника є забезпечення виконання виконавчого документа. Такий арешт, як правило, накладається у межах належної до стягнення суми та витрат виконавчого провадження.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 дійсно отримує заробітну плату, яка зараховується на рахунок НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк».

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За таких обставин, зважаючи на те, що Приватним виконавцем 23.10.2020 року після отримання від ОСОБА_2 21.10.2020 року заяви про зняття арешту з коштів на спірному рахунку було прийнято постанову про зняття такого арешту і вже 24.10.2020 року така постанова була направлена АТ «Ощадбанк», суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у межах цього спору відсутні підстави стверджувати про бездіяльність Відповідача щодо зняття арешту з коштів на рахунку Позивача.

У розрізі наведеної вище позиції необґрунтованими є вимоги про зобов`язання Відповідача вчинити дії щодо зняття арешту з коштів на рахунку, а також винести постанову про зняття такого арешту, позаяк, як було підкреслено вище, відповідні дії Приватним виконавцем були вчинені ще до моменту звернення ОСОБА_2 до суду із цим позовом.

Також, як вірно зазначив Чернігівський окружний адміністративний суд, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної і матеріальної шкоди, оскільки вони є похідними від вимог, про необґрунтованість яких було вказано вище.

Щодо твердження Апелянта про те, що всупереч вимог Закону Відповідач не направив на її адресу копію постанови від 23.10.2020 року про зняття арешту, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, по-перше, вимоги про направлення відповідного документу рекомендованим листом вимоги ч. 1 ст. 28 Закону не містять, по-друге, навіть за умови ненаправлення такого документа на адресу Позивача це не може свідчити про бездіяльність Відповідача щодо зняття арешту з коштів на рахунку.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що Позивач, обираючи спосіб захисту у вигляді звернення до адміністративного суду із вказаним позовом до Відповідача, не врахував, що у межах вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №63301778 Приватним виконавцем було невідкладно забезпечено відновлення права ОСОБА_2 на отримання заробітної плати, яка надходить на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк». Разом з тим, надання оцінки діям Третьої особи щодо виконання або невиконання постанови Відповідача від 23.10.2020 року у ВП №63301778 не охоплюється предметом даного спору.

Поряд з іншим, щодо посилання АТ «Ощадбанк» у відзиві на апеляційну скаргу на те, що рахунок 2620 згідно Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, є поточним рахунком, а не рахунком для отримання заробітної плати, а тому арешт на нього було накладено правомірно, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, оскільки, як було неодноразово підкреслено вище, матеріалами справи підтверджується надходження на рахунок саме заробітної плати Позивача, арешт коштів якої у повному розмірі не відповідає вимогам Закону.

Колегія суддів зауважує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271-272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 03» лютого 2021 року