Справа № 640/9360/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

02 лютого 2021 року м. Київ № 640/9360/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,
розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу в адміністративній справі
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Імпекс»
до1. Головного управління ДПС у м. Києві,
2. Державної податкової служби України
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Феррум-Імпекс» (далі - позивач, ТОВ «Феррум-Імпекс») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (далі - ГУ ДФС у місті Києві), Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 09.04.2019 №1136831/39198396, №1136832/39198396 та №1136833/39198396;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Імпекс» від 18.02.2019 №2, від 22.02.2019 №3, від 28.02.2019 №4 датою їх фактичного надходження.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2020 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Імпекс» задоволено; визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 09.04.2019 №1136831/39198396, №1136832/39198396 та №1136833/39198396; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Імпекс» від 18.02.2019 №2, від 22.02.2019 №3 та від 28.02.2019 №4 датою їх фактичного надходження на реєстрацію.

Також вказаним рішенням стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Імпекс» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) гриві 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві - органу, яким винесено оскаржувані у цьому провадженні рішення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві залишена без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2020 - залишено без змін.

Як свідчать матеріали справи, копію рішення суду першої інстанції отримано позивачем 05.10.2020, а 06.10.2020 на електронну пошту суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 57000,00 грн.

Так, частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, судове рішення постановлено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Враховуючи дату отримання позивачем копії рішення суду (05.10.2020) та дату надходження заяви представника позивача про постановлення додаткового рішення (06.10.2020), суд не вбачає підстав для залишення вказаної заяви без розгляду.

Надаючи оцінку заяві представника позивача суд вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша вказаної статті).

Частиною другою цієї ж норми Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон № 5076-VI; тут і далі - у редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Як зазначає Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 (http://reestr.court.gov.ua/Review/93859342) склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, до позовної заяви, що підписана представником позивача - адвокатом Полєтаєвим І.О., додана копія Договору №1-17/05/2019 від 17.05.2019, за умовами якого (пункт 1.1) Адвокат приймає доручення по наданню правової допомоги, професійної правничої допомоги Клієнту з приводу зупинення реєстрації податкових накладних Клієнта податковим органом, витребування та надання інформації податковим органом від Клієнта з приводу купівлі і реалізації пального Клієнтом, можливої перевірки Клієнта податковим органом, оскарження результатів перевірки Клієнта податковим органом, скасування рішень податкових органів, з приводу повноти і своєчасності сплати Клієнтом податків і зборів (в т.ч. НДВ, акцизний збір): скласти заяви, скарги, процесуальні та інші документи правового характеру необхідні для виконання прийнятого доручення; представляти інтереси Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах (в тому числі податкових органах, митних органах, контролюючих органах), перед фізичними та юридичними особами, виконавцями, органами та особами примусового виконання судових рішень для виконання доручення.

На виконання умов наведеного Договору адвокатом Полєтаєвим І.О. виданий Рахунок на оплату №14 від 17.05.2019, згідно якого вартість наданої послуги «правова допомога вивчення наданих документів, надання правової консультації з приводу зупинення реєстрації податкових накладних податковим органом, витребування та надання інформації податковим органом з приводу купівлі і реалізації пального» складає 7000,00 грн (ціна послуги за 1 годину - 1400,00 грн; кількість витраченого часу - 5 годин).

На підтвердження здійсненої позивачем оплати вищевказаної послуги надано копію платіжного доручення №158 від 21.05.2019 на суму 7000,00 грн.

Однак, зважаючи на зміст наданої послуги, який наведений у Рахунку на оплату №14 від 17.05.2019 та визначений у Договорі №1-17/05/2019 від 17.05.2019 зміст доручення, а також враховуючи відсутність уточнюючої інформації, яка б дозволяла суду визначити ці послуги в якості таких, що безпосередньо стосуються розгляду судом адміністративної справи №640/9360/19 та/або складення документів, переданих на розгляд суду, а не послуг, які отримані Клієнтом в порядку досудового врегулювання спору, - суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Разом з тим, згідно матеріалів справи, 28.05.2019 між адвокатом Полєтаєвим І.О. і ТОВ «Феррум-Імпекс» укладено Додатковий договір до Договору №1-17/05/2019 від 17.05.2019, яким основний Договір доповнено пунктом 1.5 такого змісту: «Адвокат приймає доручення по наданню правової допомоги, професійної правничої допомоги Клієнту з приводу оскарження рішень контролюючих органів (в тому числі ГУ ДФС у м Києві, Державна фіскальна служба України) щодо зупинення реєстрації податкових накладних (№2 від 18.02.2019, №3 від 22.02.2019, №4 від 28.02.2019) та зобов`язання контролюючих органів зареєструвати податкові накладні; стягнути інші можливі нарахування, судові витрати; скласти заяви, скарги, процесуальні та інші документи правового характеру необхідні для виконання прийнятого доручення; представляти інтереси Клієнта у судах під здійсненню адміністративного судочинства, а також перед виконавцями, органами та особами примусового виконання судових рішень для виконання прийнятого доручення».

Також згідно Додаткового договору від 28.05.2019, основний договір доповнений пунктом 3.6 такого змісту: «За виконання доручення за пунктом 1.5. Договору, за підготовку документів, складання позовної заяви, подання позову до суду, представництво в суді першої інстанції Сторони визначили гонорар у розмірі 50000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок). Умова оплати - попередня оплата впродовж 2 (двох) днів з моменту отримання рахунку від Адвоката. …».

Отже розмір винагороди за надання правової допомоги - гонорару визначений у Додатковому договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача складені та підписані такі документи: позовна заява з додатками, заявка на отримання процесуальних документів в електронному вигляді, відповідь на відзив відповідача-2, відповідь на відзив відповідача-1, клопотання про прискорення розгляду справи, заява про винесення додаткового рішення у справі, всі копії документів завірені представником позивача з дотриманням положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

У Рахунку на оплату №17 від 28.05.2019 визначено зміст наданої адвокатом послуги: «правова допомога з оскарження в Окружному адміністративному суді міста Києва рішень контролюючих органів (в тому числі ГУ ДФС у м. Києві, Державна фіскальна служба України) щодо зупинення реєстрації податкових накладних (№2 від 18.02.2019, №3 від 22.02.2019, №84 від 28.02.2019) та зобов`язання контролюючих органів зареєструвати податкові накладні» та складає 50000,00 грн.

Копією платіжного доручення №399 від 29.05.2019 підтверджується понесення ТОВ «Феррум-Імпекс» витрат на оплату наведеної послуги у сумі 50000,00 грн.

Суд також враховує положення частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (за наявності всіх наведених вище документів на підтвердження витрат позивача на правову допомогу в якості додатків до позовної заяви) будь яких заперечень щодо заяви позивача про відшкодування витрат на правову допомогу не висловив.

Суд з огляду на умови Договору про надання правової допомоги, зокрема, на викладені у Додатковому договорі, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в цій адміністративній справі витрати на правову допомогу в сумі 50000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, з урахуванням позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Доводів відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу відзив на позовну заяву не містить.

Отже, витрати ТОВ «Феррум-Імпекс» на професійну правничу (правову) допомогу у відповідній частині підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно.

З огляду на викладене та керуючись статтями 72-77, 132, 139, 241-246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Імпекс» (код ЄДРПОУ - 39198396, адреса: 01042, м. Київ, вулиця Патріса Лумумби, будинок 4/6, корпус А) понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (код ЄДРПОУ - 43141267, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

2. 1. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Імпекс» (код ЄДРПОУ - 39198396, адреса: 01042, м. Київ, вулиця Патріса Лумумби, будинок 4/6, корпус А) понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, будинок 8)

Додаткове рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська