Справа № 366/3223/20
Суддя: Ткаченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/3223/20
Провадження № 2-а/366/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді Ткаченка Ю.В., при секретарі - Євтушенко В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Прилєпіна Дмитра Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 25 грудня 2020 року поліцейським СРПП №2 Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Прилєпіним Д.С. було винесено постанову серії БАБ № 278551 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 25.12.2020 року о 14 год. 50 хв. на а/д Іванків-спецпід`їзд до зони ЧАЕС керуючи транспортним засобом, здійснив обгін, при цьому перетнув суцільну горизонтальну лінію розмітки, чим порушив ПДР України.

Позивач вказує на ряд порушень, які припустився працівник поліції, заперечив обставини, що викладені в постанові, а тому просив скасувати постанову серії БАБ № 278551 від 25.12.2020 року якою було накладено на позивача адміністративне стягнення та закрити провадження у справі. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір.

Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надіслав.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1, 2 статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що інспектор Іванківського ВП Прилєпін Дмитро Сергійович 25 грудня 2020 року виніс постанову серії БАБ № 278551, за якою ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення ПДР у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.6).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 25.12.2020 року о 14 год. 50 хв. на а/д Іванків-спецпід`їзд до зони ЧАЕС керуючи транспортним засобом, здійснив обгін, при цьому перетнув суцільну горизонтальну лінію розмітки, чим порушив ПДР України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

В постанові про притягнення позивача до адмінвідповідальності не вказано, який саме пункт Правил дорожнього руху України було порушено ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-а від 31 січня 2018 року.

Проте, в порушення вимог статті 77 КАС України, відповідач не спростував обставин справи, що виклав позивач в своїй позовній заяві. Суду не надано доказу порушення позивачем ПДР, в оскаржуваній постанові не вказано порушений ОСОБА_1 пункт ПДР України та свідків, а також інші докази вини позивача. Відповідачем в оскаржуваній постанові не зазначено будь-яких фактичних даних на основі яких у визначеному законом порядку відповідач, як посадова особа, встановив наявність адміністративного правопорушення, винність особи.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши обставини справи, оцінивши надані докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Що стосується стягнення судових витрат з відповідача, то суд прийшов до наступного.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 року (справа № 543/775/17) вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду України в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Позивачем про подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 420,40 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено, то суд приходить до висновку про стягнення судового збору з відповідача.

Керуючись ст. ч.1 ст. 122, 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст.ст. 2,6,19,77,78, 159,242-246, 250,286, 293,295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Прилєпіна Дмитра Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспектора патрульної поліції Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Прилєпіна Дмитра Сергійовича при винесенні постанови серії БАБ № 278551 від 25 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову серії БАБ № 278551 від 25 грудня 2020 року, складену Інспектором патрульної поліції Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Прилєпіним Дмитром Сергійовичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за яке було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя : Ю.В. Ткаченко