Справа № 473/10/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 473/10/21

Категорія: 103020200

Головуючий в 1 інстанції: Вуїв О. В.

Час і місце ухвалення: 08:43 год, м. Вознесенськ

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Градовського Ю. М.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 січня 2021 року по справі за позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И Л А :

Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що по відношенні до відповідача судом прийнято рішення про його примусове видворення за межі території України, а також затримання з метою забезпечення примусового видворення. Строк затримання закінчується 11.01.2021. У зв`язку із світовою пандемією захворювання на COVID-19 та запровадженням карантинних заходів, Алжирська Народна Демократична Республіка закрила власні кордони та припинила авіаційне сполучення, що призвело до неможливості завершення процедури примусового видворення відповідача. Посилаючись на вказані обставини, як на обставини непереборної сили (форс-мажор), а також на неможливість завершення процедури примусового видворення до спливу встановленого судом строку затримання відповідача позивач звернувся до суду з вищевказаними вимогами.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 січня 2021 року позовні вимоги Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення - задоволено.

Продовжено строк затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк, необхідний для забезпечення його примусового видворення за межі території України, але не більше, ніж на шість місяців, тобто до 13 години 10 хвилин 11 липня 2021 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідача ідентифіковано. А введення карантинних заходів, на які посилається позивач як на підставу продовження строку затримання, не може бути умовою продовження такого строку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11 липня 2020 року о 13 год. 10 хв. ОСОБА_1 у складі групи осіб вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктом пропуску через державний кордон, внаслідок чого був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Красносільськ» відділу прикордонної служби «Красносільськ» Чернівецького прикордонного загону в напрямку 772 прикордонного знаку на відстані 2700 метрів від лінії державного кордону України.

При цьому, відповідач раніше вже скоював аналогічне порушення, а саме, 30 червня 2020 року останній, діючи в складі групи осіб, здійснив незаконний перетин державного кордону з України в Румунію поза пунктом пропуску через державний кордон України. 01 липня 2020 року на підставі ст.ст. 3, 5 Угоди між Україною та Європейським Союзом «Про реадмісію осіб» відповідача було передано на територію України.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2020 року ОСОБА_1 за незаконний перетин кордону (30 червня 2020 року) був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП до стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2020 року ОСОБА_1 за спробу незаконного перетину кордону (11 липня 2020 року) був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн.

03 липня 2020 року відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення до країни громадянської належності. Вказаним рішенням останнього зобов`язано покинути територію України в строк до 02 серпня 2020 року, яке не було виконане відповідачем.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 липня 2020 року ОСОБА_1 примусово видворено за межі території України. Цим же рішенням відповідача затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України строком на шість місяців.

На виконання вказаного рішення ОСОБА_1 був поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Позивачем з належною ретельністю здійснено необхідні дії, направлені на виконання рішення про примусове видворення ОСОБА_1 , який був ідентифікований за закордонним паспортом, проте здійснення видворення відповідача до країни громадянської належності, як завершальна стадія, не відбулося з причин, що не залежать від сторін.

Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що на ім`я відповідача було заброньовано та придбано авіаквитки сполученням аеропорт Львів (Україна) - аеропорт Хуарі Бумедьєн (Алжир) із зупинкою та пересадкою в аеропорту Стамбула (Туреччина): 02 серпня 2020 року (авіакомпанія «Турецькі авіалінії», рейси №ТК 442, №ТК 651), 14 серпня 2020 року (авіакомпанія «Турецькі авіалінії», рейси №ТК 444, №ТК 651), 31 серпня 2020 року (авіакомпанія «Турецькі авіалінії», рейси №ТК 444, №ТК 651), 14 вересня 2020 року (авіакомпанія «Турецькі авіалінії», рейси №ТК 444, №ТК 651), 01 жовтня 2020 року (авіакомпанія «Турецькі авіалінії», рейси №ТК 444, №ТК 653), 25 жовтня 2020 року (авіакомпанія «Турецькі авіалінії», рейси №ТК 444, №ТК 653), 30 листопада 2020 року (авіакомпанія «Турецькі авіалінії», рейси №ТК 444, №ТК 651). Проте вказані авіарейси були скасовані авіакомпанією у зв`язку з тим, що транспортне сполучення з території України до Алжиру призупинене.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом щодо продовження строку затримання для примусового видворення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для подальшого перебування відповідача в Україні, а також здійснення позивачем з необхідною ретельністю дій, спрямованих на завершення процедури видворення відповідача до закінчення строку його затримання. При цьому, незважаючи на факт ідентифікації відповідача, завершення процедури примусового видворення неможливе з незалежних від позивача причин (відсутнє будь-яке авіасполучення між Україною та Алжиром), що свідчить про наявність умов неможливості забезпечення примусового видворення відповідача, та як наслідок наявності підстав для продовження строку його затримання на шість місяців.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.

Як передбачено ч.4 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

У відповідності до вимог ч. ч. 11, 12, 13 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: - відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; - неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Аналогічні положення містять ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також п.6 Розділу ІІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації ДПС України та СБУ від 21.05.2012 №806/2119.

Колегія суддів враховує, що станом на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_1 , який був ідентифікований за закордонним паспортом, однак у зв`язку із тимчасовим призупиненням міжнародних авіарейсів пов`язаним із пандемією вірусу COVID-19 на території України, здійснити його видворення у строк до 11.01.2021 не видавалось за можливе.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» зі змінами, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 до 22 травня 2020 року на всій території України було встановлено карантин, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час розгляду справи не скасований.

Наслідком встановлення карантину було, зокрема, заборона перевезень авіаційним транспортом, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2020 року № 228 «Питання перевезень авіаційним транспортом».

Як вбачається з матеріалів справи, подібні обмеження встановлені й в країні громадянської належності відповідача, а саме в Алжирській Народній Демократичній Республіці.

Згідно довідок виданих ТзОВ «АВІА СИСТЕМНИЙ ІНТЕГРАЛЬНИЙ СЕРВІС» рейси з території України до Алжиру призупинені. Пропонується варіант перельоту на 01.03.2021 року.

До того ж, відповідач знаходиться на території України з порушенням вимог міграційного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення.

Доводи апеляційної скарги суд вважає необґрунтованими та суперечливими.

Так, обґрунтовуючи відсутність підстав для продовження строку його затримання відповідач зазначає про відсутність перешкод для повернення його у країну походження з огляду на те, що його ідентифіковано.

Колегія суддів зазначає стосовно підстави продовження строку затримання, що як зазначалось вище, ч.11 ст.289 КАС України передбачає, що за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

На момент звернення позивача до суду та до 05.01.2021 року (дата оскаржуваного рішення) останній не мав можливості забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк (до закінчення строку перебування (затримання). Тобто, не виконувалась інша вимога ч.11 ст.289 КАС України, яка є підставою для продовження строку затримання особи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у відповідача відсутні визначені законодавством та міжнародними договорами України підстави для перебування в Україні, відсутні також обставини, які, згідно ч.8 ст.26 та ч.1 ст.31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" забороняють примусове видворення за межі України (Відповідач не перебуває у процедурі визнання біженцем та особами, які потребують додаткового захисту; не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; в країні громадянської належності їх життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; не загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; не загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки).

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328,329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 02 лютого 2021 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: Ю. М. Градовський