Справа № 640/25059/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника позивача Чеботарьова В.В.,

представника відповідача Диби Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року (повний текст складено 25.09.2020, суддя Чудак О.М.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якій просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 11.10.2019 №2 та №2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 11.10.2019 №2 та №2.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.2020 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу суду на неможливість господарських операцій між ТОВ «Ландгрейн» та ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ПП «Українське поле», ПСП «Ходосівське», ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай Агро», TOB «Мастоніс», оскільки під час проведення перевірки було проаналізовано первинні документи, дані бухгалтерського обліку по відображенню операцій ТОВ «Ландгрейн» з вищевказаними контрагентами, дані податкової та фінансової звітності та наявну в Головному управлінні ДПС у м. Києві інформацію по вказаних контрагентах, отриману з баз ДПС України, Єдиного реєстру податкових накладних, та встановлено наступне:

- відсутність у вказаних контрагентів достатнього обсягу відповідних ресурсів, в тому числі трудових ресурсів, основних засобів, земельних ділянок, для здійснення відповідних фінансово-господарських операцій;

- наявність інформації щодо непричетності засновників та керівників до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності підприємства: ФГ Немашкало Віталій Олександрович , ПП «Українське поле», ПСП «Ходосівське»;

- згідно з аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено, що з моменту реєстрації та протягом 2018 року ТОВ «Флагман Арена» оформлювалось придбання кухонного приладдя та побутової техніки, чоботів дитячих, газового конденсату, а ТОВ «Спект Сервіс» оформлювалось придбання корму для тварин, побутової техніки, запчастин, бітуму дорожнього, обстеження Дилерського центру "Віанор" м. Київ, вул. Довженко, 4 та складання технічного завдання на рекламне оформлення, кругів, басейнів, нарукавників, шин, пшениці;

- листом від 06.02.2019 №617/7/11-28-21-08-09 оперативним управлінням ГУ ДФС у Кіровоградській області було надано інформацію про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000006, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.205, ч.5 ст.27,ч.3 ст.212 КК України, в якому фігурує ТОВ "Врожай-Агро" як підприємство з ознаками «фіктивності»;

- слідчим управлінням ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001064, внесену до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.205, ч.2 ст.364 КК України, де ТОВ "Мастоніс" вказане, як товариство з ознаками «фіктивності».

25.01.2021 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ТОВ "Ландгрейн" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки таке є законним та обґрунтованим.

03.02.2021 до суду апеляційної інстанції від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

04.02.2021 до суду апеляційної інстанції від ТОВ "Ландгрейн" надійшли письмові пояснення.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Ландгрейн» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.06.2011 по 30.09.2018 та іншого законодавства за відповідний період.

За результатами перевірки складено Акт від 16.09.2019 №28/26-15-05-02-04/37700763.

У ході перевірки Головне управління ДПС у м. Києві дійшло висновку про безпідставність формування ТОВ «Ландгрейн» податкового кредиту у розмірі 4 543 854 грн. та необхідність включення до інших доходів вартості безоплатно отриманих товарів на суму 27 176 430 грн. за наслідками задокументованих операцій з ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ПП «Українське поле», ПСП «Ходосівське», ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай-Агро», TOB «Мастоніс», оскільки відповідно до інформації від слідчих органів та відомостей з баз даних контролюючих органів встановлені відносно кожного з вказаних контрагентів сумніви щодо практичних можливостей для здійснення задокументованих фінансово-господарських операцій.

У зв`язку із викладеним, відповідачем в акті перевірки зафіксовані порушення ТОВ «Ландгрейн» вимог:

- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України в результаті чого занижено суму податку на прибуток на загальну суму 4 891 757 грн., у тому числі за три квартали 2018 року на 4 891 757 грн.;

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 4 543 854 грн., у тому числі: за травень 2018 року на 222 595 грн.; за червень 2018 року на 1 265 529 грн.; за липень 2018 року на 982 979 грн.; за серпень 2018 року на 1 834 754 грн.; за вересень 2018 року на 237 997 грн.

27.09.2019 ТОВ «Ландгрейн» подано заперечення на Акт від 16.09.2019 №28/26-15-05-02-04/37700763.

За результатом розгляду заперечень відповідач направив ТОВ «Ландгрейн» відповідь від 08.10.2019 №22385/10/26-15-15-02-04 за змістом якої висновки акту від 16.09.2019 №28/26-15-05-02-04/37700763 залишені без змін.

11.10.2019 на підставі вказаних висновків акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №2 про збільшення суми грошового зобов`язання ТОВ «Ландгрейн» з податку на прибуток на загальну суму 6 114 696 грн., з яких 4 891 757 грн. за основним платежем та 1 222 939 грн. штрафних санкцій;

- №2 про збільшення суми грошового зобов`язання ТОВ «Ландгрейн» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 5 679 818 грн., з яких 4 543 854 грн. за основним платежем та 1 135 964 грн. штрафних санкцій;

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 21.10.2019 вих. №11009 до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 09.12.2019 №12234/6/99-00-08-05-01 відмолено у задоволенні вказаної скарги ТОВ «Ландгрейн», податкові повідомлення-рішення від 11.10.2019 №2 та №2 залишені без змін.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 11.10.2019 №2 та №2 протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження господарських операцій із ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ПП «Українське поле», ПСП «Ходосівське», ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай Агро», TOB «Мастоніс» позивачем надано первинні документи, які не містять дефектів форми або змісту та підтверджують факт постачання товарів, зв`язок господарських операцій із господарською діяльністю позивача та використання придбаних товарів у його господарській діяльності, а доводи відповідача щодо нереальності вказаних господарських операцій ґрунтуються на неналежних доказах та припущеннях.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об`єктом оподаткування податком на прибуток приватних підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Статтями 138-140 ПК України встановлений перелік різниць, на які коригується фінансовий результат до оподаткування. Зазначений перелік не містить різниць, які б передбачали коригування фінансового результату до оподаткування на витрати за операціями, що не пов`язані з господарською діяльністю платника податків або операціями, що мають ознаки нереальності.

Частина 3 розділу 1 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, визначає витрати як зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Згідно пункту 5 Положення бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2010 №20, зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення.

Відповідно до пункту 6 Положення бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється Розділом V Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (Закон №996-XIV) фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту та витрат виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту та витрат, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, видами діяльності ТОВ «Ландгрейн» за КВЕД є: 10.61 виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 10.91 виробництво готових кормів для тварин, які утримуються на фермах; 46.11 діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний).

У період який охопила перевірка, позивачем у межах вказаних видів економічної діяльності задокументовано здійснення господарських операцій із наступними контрагентами-постачальниками: ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ПП «Українське поле», ПСП «Ходосівське», ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай Агро», TOB «Мастоніс».

Так, на підставі Договору поставки від 24.07.2018 №24/07/2018-01 із додатками, ФГ Немашкало Віталій Олександрович протягом серпня 2018 року поставлено ТОВ «Ландгрейн» ячмінь у кількості 337,96 тон та пшеницю - 365,88 тон, загальною вартістю 2 919 537,94 грн., ПДВ - 486 589,65 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, виписками з банківських рахунків про оплату товару.

Згідно умов Договору поставки №14/5/2018п від 14.05.2018, ПП «Українське поле» протягом травня-червня 2018 року поставлено ТОВ «Ландгрейн» пшеницю у кількості 117 тон, загальною вартістю 479 466 грн., ПДВ - 79 911 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, виписками з банківських рахунків про оплату товару.

На виконання Договору поставки №0618 від 01.06.2018, ПСП «Ходосівське» 04.06.2018 поставлено ТОВ «Ландгрейн» пшеницю у кількості 122 тон, загальною вартістю 499 956 грн., ПДВ - 83 326 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткової накладної від 04.06.2018 №2, товарно-транспортних накладних, випискою з банківських рахунків про оплату товару.

Згідно умов Договору поставки №03/05/2018 від 03.05.2018, ТОВ «Флагман Арена» 04.05.2018 поставлено ТОВ «Ландгрейн» 25 тон олії соєвої, загальною вартістю 520 000 грн., ПДВ - 86 666,67 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткової накладної від 04.05.2018 №1, товарно-транспортної накладної від 06.05.2018 №112, виписками з банківських рахунків про оплату товару.

На підставі Договору поставки №21/06/2018п від 21.06.2018, ТОВ «Спект Сервіс» у червні 2018 року поставлено ТОВ «Ландгрейн» пшеницю у кількості 116,93 тон, загальною вартістю 399 315 грн., ПДВ - 79 863,19 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, випискою з банківських рахунків про оплату товару.

ТОВ «Врожай Агро», у період який охопила перевірка, поставлено ТОВ «Ландгрейн»:

- кукурудзу у кількості 1 000 тон на загальну суму 3 500 000 грн., ПДВ - 700 000 грн., на виконання умов Договору поставки №0106/18-е від 01.06.2018;

- сою у кількості 500 тон на загальну суму 5 416 875 грн., ПДВ - 1 083 375 грн., на виконання умов Договору поставки №3004/18-е від 30.04.2018;

- сою у кількості 500 тон на загальну суму 5 000 000 грн., ПДВ - 1 000 000 грн., на виконання умов Договору поставки №12/7/18 від 12.07.2018;

- пшеницю у кількості 514,94 тон на загальну суму 1 759 188,10 грн., ПДВ - 351 837,62 грн., на виконання умов Договору поставки №2906/18-п від 29.06.2018.

Здійснення ТОВ «Врожай Агро» вказаних поставок підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, виписками з банківських рахунків про оплату товару.

На виконання умов Договору №217 від 02.07.2018 ТОВ «Мастоніс» 31.07.2018 поставлено ТОВ «Ландгрейн» запасні частини в асортименті згідно видаткової накладної №357 від 31.07.2018 на суму 2 889 179,02 грн., ПДВ - 577 835,8 грн. Часткова оплата за товар у сумі 225 355 грн. простежується із банківської виписки від 17.09.2018.

ТОВ «Ландгрейн» надано документи на підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів, отриманих від ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ПП «Українське поле», ПСП «Ходосівське», ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай Агро», TOB «Мастоніс» за результатом вказаних поставок, шляхом їх подальшого продажу.

За фактами здійснення вказаних операцій контрагентами-постачальниками ТОВ «Ландгрейн» складено податкові накладні, які зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Результати вказаних операцій відображені ТОВ «Ландгрейн» у фінансовій та податковій звітності шляхом включення до складу витрат вартості придбаних товарів та включення до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів сум ПДВ, сплачених у вартості таких товарів.

Разом з тим, відповідачем не встановлено жодних недоліків у документах, наданих ТОВ «Ландгрейн» на підтвердження вказаних господарських операцій із вказаними контрагентами.

При цьому, відповідач не заперечує фактичну наявність у ТОВ «Ландгрейн» вказаного товару та його подальший продаж позивачем, при цьому зазначає, що такий товар позивачем отримано безоплатно з огляду на відсутність доказів придбання товарів саме у ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ПП «Українське поле», ПСП «Ходосівське», ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай Агро», TOB «Мастоніс», з огляду на те, що вказані товариства у контексті спірних відносин не здійснювали реальної господарської діяльності.

В обґрунтування нереальності вказаних господарських відповідач зазначає про:

- відсутність у вказаних контрагентів достатнього обсягу відповідних ресурсів, в тому числі трудових ресурсів, основних засобів, земельних ділянок, для здійснення відповідних фінансово-господарських операцій;

- наявність інформації щодо непричетності засновників та керівників до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності підприємства: ФГ Немашкало Віталій Олександрович , ПП «Українське поле», ПСП «Ходосівське»;

- згідно з аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено, що з моменту реєстрації та протягом 2018 року ТОВ «Флагман Арена» оформлювалось придбання кухонного приладдя та побутової техніки, чоботів дитячих, газового конденсату, а ТОВ «Спект Сервіс» оформлювалось придбання корму для тварин, побутової техніки, запчастин, бітуму дорожнього, обстеження Дилерського центру "Віанор" м. Київ, вул. Довженко, 4 та складання технічного завдання на рекламне оформлення, кругів, басейнів, нарукавників, шин, пшениці;

- листом від 06.02.2019 №617/7/11-28-21-08-09 оперативним управлінням ГУ ДФС у Кіровоградській області було надано інформацію про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000006, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.205, ч.5 ст.27,ч.3 ст.212 КК України, в якому фігурує ТОВ "Врожай-Агро" як підприємство з ознаками «фіктивності»;

- слідчим управлінням ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001064, внесену до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.205, ч.2 ст.364 КК України, де ТОВ "Мастоніс" вказане, як товариство з ознаками «фіктивності».

Так, щодо посилань апелянта на інформацію щодо непричетності засновника та керівника до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності ФГ Немашкало Віталій Олександрович , а також на матеріали кримінальних проваджень №0000006 та №0001064 у яких ТОВ «Врожай Агро» та TOB «Мастоніс» фігурують як підприємства з ознаками «фіктивності», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження існування пояснень гр. ОСОБА_2 щодо реєстрації за грошову винагороду та непричетності до діяльності ФГ Немашкало Віталій Олександрович, відповідачем ні до суд першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ні на момент проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків, ні станом на час розгляду справи, вироки або рішення про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності щодо посадових осіб ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ТОВ «Врожай Агро» та TOB «Мастоніс» відсутні, що зазначено представником позивача та представником відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Тому, посилання відповідача на наявність вказаної інформації, за відсутності відповідних вироків, колегія суддів не може розцінювати як однозначний доказ нереальності господарських операцій позивача з вказаними вище контрагентами.

Щодо доводів відповідача про те, що ним отримано інформацію про те, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000006, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.205, ч.5 ст.27,ч.3 ст.212 КК України, в якому фігурує ТОВ "Врожай-Агро" як підприємство з ознаками «фіктивності» та здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001064, внесену до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.205, ч.2 ст.364 КК України, де ТОВ "Мастоніс" вказане, як товариство з ознаками «фіктивності», колегія суддів зазначає, що ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції відповідачем не було надано рішення суду відносно ТОВ "Врожай-Агро" та ТОВ "Мастоніс", яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 Господарського кодексу України («Фіктивна діяльність суб`єкта господарювання»), вироку суду за ст. 205 Кримінального кодексу України («Фіктивне підприємництво»), рішення, прийнятого в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України (щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином), а відтак, такі доводи суд не враховує як докази нереальності операцій між позивачем та ТОВ "Мастоніс" та ТОВ "Врожай-Агро".

Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2018 року по справі № 826/18952/14 зазначив, що наявність кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено вироку суду в кримінальному провадженні, або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.

Разом з тим. щодо ПП «Українське поле» та ПСП «Ходосівське», колегія суддів зазначає наступне.

Так, господарські операції з ПП «Українське поле» та ПСП «Ходосівське», за наслідками яких позивачем сформовано податковий кредит, відбулися на підставі первинних документів, що виписані та підписані саме директорами цих підприємств - ОСОБА_3 (директор ПП «Українське поле») та ОСОБА_4 (директор ПСП «Ходосівське»), тобто особами, які заперечують здійснення фінансово-господарської діяльності вказаних підприємств (в матеріалах справи наявні копії протоколів допиту тких осіб: а.с.225-229, т.3, а.с.230-235, т.3), а, отже, такі документи не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, та як наслідок не можуть визнаватися такими, що посвідчують факт придбання товарів, що, в свою чергу, підтверджує те, що дії позивача не були спрямовані на реальне настання наслідків, а лише на формування первинних документів за наслідками неіснуючих операцій.

Отже, є безпідставним формування даних податкового обліку на підставі таких первинних документів.

У контексті вищезазначених обставин суд апеляційної інстанції виходить із того, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 2а-1670/5096/12 (К/9901/12890/18), від 30.01.2018 у справі № 2а-0870/6083/11 (К/9901/541/18).

Верховним Судом України неодноразово, з метою усунення неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права зазначалось, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, є безпідставним.

Вказаний правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 26 січня 2016 року у справі №21-4781а15; від 22 березня 2016 року у справі №21-170а16; від 22 березня 2016 року у справі №21-2927а15; від 29 березня 2016 року у справі №21-5315а15; від 12 квітня 2016 року у справі №21-3270а15; від 12 квітня 2016 року у справі №21-3635а15; від 19 квітня 2016 року у справі №21-4985а15; від 26 квітня 2016 року у справі №21-4976а15; від 24 травня 2016 року у справі №21-5332; від 14 червня 2016 року у справі №21-1318а16.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у постанові від 07 травня 2020 року у справі №580/1464/19.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності з урахуванням доводів наведених як підприємством так і контролюючим органом, колегія суддів приходить до висновку, що за конкретно встановлених обставин у справі на підставі оцінених доказів, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, податковий орган довів факт необґрунтованості отриманої платником податку податкової вигоди, оскільки за спірними операціями з ПП «Українське поле» та ПСП «Ходосівське» оформлювалися лише окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість реального здійснення господарських операцій та правомірність формування сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди, а відтак, спірні податкові повідомлення-рішення в цій частині є правомірними.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам апелянта щодо відсутності у ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай Агро», TOB «Мастоніс» ресурсів для здійснення задокументованих господарських операцій та відсутність факту (джерела) законного введення поставлених позивачу товарів в обіг, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Водночас, відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань.

Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (постанова Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/9072/16).

Необхідно зауважити, що залучення ресурсів для постачання товарів позивачу могло відбуватись без оформлення трудових відносин з працівниками та без укладання відповідних цивільно-правових договорів щодо придбання товарів. У такому разі може йти мова про порушення контрагентами позивача вимог законодавства при оформленні відносин з отримання певних ресурсів.

Товари, які вказані контрагенти реалізували позивачу фактично могли отримуватись ними незаконним шляхом. При цьому, зазначений розрив ланцюга постачання встановлено відповідачем в результаті аналізу баз даних податкових органів до яких позивач не має доступу, а відповідачем не доведено, що позивач мав можливість дізнатись про дані обставини.

У постанові від 24.10.2019 у справі №820/7293/13-а Верховний Суд зауважив, що правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, на які посилається відповідач, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин, які є предметом дослідження у цій справі.

В акті перевірки зазначено, що позивач зобов`язаний бути обізнаними про дійсне джерело походження товару, що придбаваються для їх подальшої реалізації, в силу вимог Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, затверджених Наказом Мінекономіки та європейської інтеграції від 11.07.2003 №185.

Разом з цим, згідно пункту 1 вказаних Правил, ці Правила регламентують порядок приймання, зберігання, підготовки до продажу і продаж продовольчих товарів через роздрібну торговельну мережу.

Однак, ТОВ «Ландгрейн» не здійснює роздрібну торгівлю продовольчими товарами, а тому вказані Правила не підлягають застосуванню до правовідносин позивача із зазначеними контрагентами-постачальниками

До того ж, згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін мас бути досягнуто згоди.

Також, щодо висновків про недотримання контрагентами позивача вимог податкового законодавства та відсутність у них ресурсів для здійснення задокументованої діяльності, відповідач дійшов проаналізувавши відомості, наявні у автоматизованих базах даних контролюючих органів.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 по справі №811/2154/13, від 16.04.2020 у справі №805/5017/15-а зауважив, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись допустимими.

Тому, колегія суддів не може вважати обґрунтованими вказані висновки відповідача, адже вони базуються виключно на даних автоматизованих систем ДПС України.

У постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №813/4931/13-а, від 06.02.2018 у справі №802/4940/14 викладено правову позицію, згідно якої податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку.

Суд також акцентує увагу на принципі індивідуальної відповідальності за вчинене порушення (частина друга статті 61 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України», якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Отже, у разі підтвердження товарності здійснених поставок та реальності надання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентом, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2019 у справі №804/9072/16 зауважив, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження вказаних господарських операцій із ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай Агро», TOB «Мастоніс» позивачем надано первинні документи, які не містять дефектів форми або змісту та підтверджують факт постачання товарів, зв`язок господарських операцій із господарською діяльністю ТОВ «Ландгрейн» та використання придбаних товарів у його господарській діяльності.

Разом з цим, доводи відповідача щодо нереальності вказаних господарських операцій ґрунтуються лише на припущеннях.

В даному випадку, з огляду на зазначене, колегія суддів приходить висновку, що матеріалами справи підтверджено наявність підстав для відображення вказаних операцій з контрагентами - ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай Агро», TOB «Мастоніс» в бухгалтерському обліку позивача, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності заниження об`єкту оподаткування податком на прибуток доходу та віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту є необґрунтованим.

Контролюючим органом не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені належними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Також, не подано відповідачем належних та достатніх доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість, не наведено доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

З огляду на вищевказане у сукупності, оскільки колегія суддів дійшла висновку про те, що податковий орган довів факт необґрунтованості отриманої платником податку податкової вигоди за спірними операціями з ПП «Українське поле» та ПСП «Ходосівське», то податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 11.10.2019 №2 та №2 є такими, що прийняті обґрунтовано, на підставах та в межах наданих повноважень в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 220370 грн., з яких 176296 грн. за податковим зобов`язанням (89992 грн. + 86304 грн.), та 44074 грн. за штрафними санкціями (22498 грн. + 21576 грн.) (ППР від 11.10.2019 №2) (згідно розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) ТОВ «Ландгрейн», наданого до суду апеляційної інстанції відповідачем); та в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 204046, 25 грн., з яких 163237 грн. за податковим зобов`язанням (83326 грн. + 79911 грн.) та 40809, 25 грн. за штрафними санкціями (20831, 50 грн. + 19977, 75 грн.) (ППР від 11.10.2019 №№2) (згідно розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) ТОВ «Ландгрейн», наданого до суду апеляційної інстанції відповідачем).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 11.10.2019 №2 та №2 в частині господарських відносин з ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай Агро» та TOB «Мастоніс», а відтак, податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 11.10.2019 №2 підлягає скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 5 894 326 грн., з яких 4 715 461 грн. за податковим зобов`язанням та 1 178 865 грн. за штрафними санкціями, а податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 11.10.2019 №2 підлягає скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 5 475 771, 75 грн., з яких 4 380 617 грн. за податковим зобов`язанням та 1 095 154, 75 грн. за штрафними санкціями.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права призвело до помилкового вирішення справи в частині висновків про недоведеність факту необґрунтованості отриманої позивачем податкової вигоди за операціями з ПП «Українське поле» та ПСП «Ходосівське», а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково, та скасувати спірні податкові повідомлення-рішення лише в частині щодо господарських відносин з ФГ Немашкало Віталій Олександрович, ТОВ «Флагман Арена», ТОВ «Спект Сервіс», ТОВ «Врожай Агро» та TOB «Мастоніс».

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 11.10.2019 №2 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 5 894 326 грн., з яких 4 715 461 грн. за податковим зобов`язанням та 1 178 865 грн. за штрафними санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 11.10.2019 №2 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 5 475 771, 75 грн., з яких 4 380 617 грн. за податковим зобов`язанням та 1 095 154, 75 грн. за штрафними санкціями.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2021 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді І.О. Грибан

О.О. Беспалов