Справа № 939/1303/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 939/1303/20 Суддя (судді) першої інстанції: Міланіч А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Департаменту патрульної поліції міста Києва Якубенка Євгена Івановича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Бородянського районного суду Київської області з адміністративним позовом до поліцейського Департаменту патрульної поліції міста Києва Якубенка Євгена Івановича, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову серії 1АВ №00370093 від 26 червня 2020 року, складену поліцейським ДПП м.Києва Якубенко Є.І. про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,0 грн. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 статті 122 КУпАП.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року даний адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що транспортний засіб Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , хоч і зареєстрований за позивачем, однак, вибував з її володіння поза її волею з 2014 року, коли був вилучений у неї та переданий на зберігання заставодержателю ПАТ «УкрСиббанк, а в подальшому ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що аналіз наявних в справі доказів, в тому числі, відеофіксації та фотокарток автомобіля Fiat Doblo, д.н.з. номерний знак НОМЕР_1 , дає підстави стверджувати, що факт перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , доведений в повній мірі.

Подані стороною відповідача докази відповідають вимогам статті 251 КУпАП, статей 72, 73, 74, 75, 76 КАС, відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 122 КУпАП.

Зауважено, що матеріали справи не містять доказів того, що дії державного виконавця щодо опису та арешту транспортного засобу Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , є неправомірними, як і того, що дане авто вибуло з володіння ОСОБА_1 проти її волі, оскільки сам факт здійснення державним виконавцем своїх посадових обов`язків не свідчить про те, що автомобіль було вилучено протиправно, тобто проти волі власника. Крім того, протягом всього часу з моменту запровадження Єдиного державного реєстру транспортних засобів, позивач не була позбавлена можливості внести дійсні відомості щодо належного користувача (особи, якій передано вказаний автомобіль на зберігання), проте цього не зробила.

Позивачем електронною поштою подано відзив на апеляційну скаргу, не засвідчений електронним цифровим підписом. В даному відзиві позивач наполягала на необґрунтованості скарги та просила залишити її без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до норм статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

На виконання вимог зазначеної статті дану справу терміново призначено до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 26 червня 2020 року о 10 год. 22 хв., за адресою: автошлях М-07 Київ - Ковель - Ягодин, 23 км. + 550 м. особа, яка керувала транспортним засобом Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год, чим порушила пункт 12.9. б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10 жовтня 2001 року № 1306. За дане правопорушення відповідальну особу ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.4).

Постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ № 00370093 від 26 червня 2020 року виніс поліцейський ВУСАФППДР УБДР Департаменту патрульної поліції Якубенко Є.І. на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - Система).

Правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 051-1219, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічний засіб Каскад 051-1219 має свідоцтво про повірку UA.TR. 001 22 017-20, термін його дії до 14 травня 2021 року згідно інформації, яка міститься в Постанові.

Вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8, 11 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В п.1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно пп. «б» п. 12.9 ПДР України, водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно примітки до статті 122 КУпАП, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до статті 14-2 КУпАП, якою доповнено Кодекс згідно із Законом № 596-VIII від 14 липня 2015 року; в редакції Закону № 2262-VIII від 21 грудня 2017 року, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу. Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Відповідно до пункту 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою: 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; 5) наявність у Системі інформації про те. що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом 3 Інструкції визначається, що у разі наявності доказів учинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах автоматичної фіксації даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам етапі 283 КУпАП, з накладенням цифрового підпису.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: <…> правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, <…> частини перша, друга і третя статті 122, стаття 126 <…>.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень статті 268 КУпАП, особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до статті 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14'2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України. Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню і є незаконною, оскільки її було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, оскільки транспортний засіб не перебуває у її володінні.

Між тим, з аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що суб`єктами адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), виступають юридичні та фізичні особи, за якими зареєстровано транспортний засіб. Такими особами можуть бути власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах. До останніх, зокрема, належать володарі транспортних засобів, тимчасово ввезених на митну територію України для власного користування більш як на два місяці.

Отже, суб`єктом правопорушення даної категорії справ можуть бути: належний користувач транспортного засобу; фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб; керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб; особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи; особа, яка ввезла транспортний засіб на іноземній реєстрації на територію України.

При цьому, КУпАП регламентує можливість звільнення відповідальної особи, зазначеної у ч.1 статті 14-2 Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у ч.1 статті 14-2 Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 року № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч.2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у ТОМУ числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, в матеріалах справи наявні два фотознімки із зображенням транспортного засобу Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , та відеозапис правопорушення, які отримані за результатами автоматичної фіксації правопорушення приладом Каскад 051-1219, на яких зафіксовано, що автомобіль позивача рухався із перевищенням швидкості 26 км/год.

При цьому, на вказаних фотознімках міститься інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; географічні координати місця вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год; обмеження (перевищення) швидкості, км/год; напрямок руху автомобіля.

Дійсно, колегія суддів погоджується і з відповідачем, і з судом першої інстанції стосовно того, що з аналізу наявних матеріалів справі вбачається, що факт перевищення встановленого обмеження швидкості руху даним автомобілем доведений в повній мірі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно повідомлення Бородянського РВ ДВС від 22 березня 2019 року, акту опису й арешту майна від 14 січня 2014 року, копії рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року та копії рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року, 14 січня 2014 року державним виконавцем Бородянського РВ ДВС проведено опис та арешт належного позивачу автомобіля Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , та 18 вересня 2014 року за постановою державного виконавця цей автомобіль, техпаспорт та ключі передані на зберігання представнику ПАТ «УкрСиббанк».

Надалі у зв`язку з укладенням між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» договору факторингу, 21 грудня 2015 року вказаний автомобіль було передано на зберігання до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Проте, як вбачається з копії повідомлення Головного сервісного центру МВС від 04 вересня 2020 року, автомобіль марки Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на праві власності за позивачем ОСОБА_1 (а.с.74).

Разом з тим слід зауважити, що стаття 279-3 КУпАП має вичерпний перелік підстав, за умови настання яких, можливе звільнення особи від адміністративної відповідальності за правопорушення, що зафіксовано в автоматичному режимі. До таких підстав відноситься, зокрема, якщо ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб. Водночас, протиправною є дія, коли суб`єкти правовідносин виходять за межі, встановлені чинним законодавством. Для органів державної влади такий вихід означає вчинення будь-якої дії, що суперечить тій чи іншій нормі законодавства або вчинення дій, які законодавством взагалі не передбачені. Для інших учасників вихід за межі законодавства відбувається у тому разі, коли вчинена дія прямо суперечить тій чи іншій нормі права. У таких випадках виходу за межі правової поведінки йдеться про правопорушення.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що дії державного виконавця щодо опису та арешту транспортного засобу Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , є неправомірними, як і того, що дане авто вибуло з володіння ОСОБА_1 проти її волі, оскільки сам факт здійснення державним виконавцем своїх посадових обов`язків не свідчить про те, що автомобіль було вилучено протиправно, тобто проти волі власника. Крім того, протягом всього часу з моменту запровадження Єдиного державного реєстру транспортних засобів позивач не була позбавлена можливості внести дійсні відомості щодо належного користувача (в даному випадку - особи, якій передано вищевказаний автомобіль на зберігання), проте цього не зробила.

Таким чином, транспортний засіб Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , наразі зареєстрований за ОСОБА_1 , підстав, вичерпний перелік яких визначений законом, що звільняють власника автомобіля від відповідальності, судом не встановлено, дій щодо зняття з себе відповідальності позивачем не вчинено, тому суд вважає, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Також вищенаведене дає підстави вважати, що позивач звернулася до суду з позовною заявою не з метою захистити свої порушені права та інтереси, а з метою уникнути відповідальності за правопорушення. Проте сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

Вказані обставини та наведені у сукупності факти свідчать про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, протиправним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 317, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року - скасувати та прийняти нове.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського Департаменту патрульної поліції міста Києва Якубенка Євгена Івановича про скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст рішення виготовлено 04 лютого 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев