Справа № 812/1255/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року справа №812/1255/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Сіваченка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю позивача особисто, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 р. (у повному обсязі складено 28 вересня 2017 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 812/1255/17 (головуючий І інстанції суддя Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій щодо не нарахування винагороди за безпосередню участь в АТО, зобов`язання провести нарахування та виплату винагороди за безпосередню участь в АТО,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) 04 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії/бездіяльність відповідача щодо не нарахування позивачу винагороди за безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції за період з 07.11.2015 року по 20.01.2016 року в розмірі 20333,97 грн.;

- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 року по 20.01.2016 року в розмірі 20333,97 грн. (т. 1 а.с. 2-5).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Луганській області (, адреса: 93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Партизанська, будинок 16) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року у загальному розмірі 17099,64 грн, у тому числі: за листопад 2015 року 5322,24 грн (п`ять тисяч триста двадцять дві гривні 24 коп.), за грудень 2015 року 8316,00 грн (вісім тисяч триста шістнадцять гривень 00 коп.) за січень 2016 року 5365,17 грн (п`ять тисяч триста шістдесят п`ять гривень 17 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В решті позовних вимог відмовлено (т.1 а.с. 48-51).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначає, що постанова КМУ від 31.01.2015 № 24 розповсюджується саме на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів. З огляду на Положення про проходження служби, в лавах поліції відсутні спеціальні звання саме осіб рядового та начальницького складу, а тому посилання позивача на той факт, що вищезазначена постанова КМУ поширюється на поліцейських, є хибним. Винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується тільки за фактичну участь у відповідних заходах. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження безпосередньої участі позивача у проведенні антитерористичної операції, які свідчать про виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції у спірний період. Відповідач в спірний період не отримував фінансування на виплати винагороди (т. 1 а.с. 59-64).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області задоволено частково. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 812/1255/17 скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій/бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду (т. 1 а.с. 92-93).

Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції (т. 1 а.с. 133-138).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі № 812/1255/17 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 р. у справі № 812/1255/17 задоволено. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 р. у справі № 812/1255/17 скасовано. Відмовлено в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій щодо не нарахування винагороди за безпосередню участь в АТО, зобов`язання провести нарахування та виплату винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 07.11.2015 по 20.01.2016 (т. 1 а.с. 212-216).

Постановою Верховного Суду від 10 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до Першого апеляційного адміністративного суду (т. 2 а.с. 8-18).

Скасовуючи постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, Верховний Суд виходив з того, що судом апеляційної інстанції під час розгляду справи не було досліджено окремі пояснення та докази, які надавалися сторонами у справі.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року справу призначено до розгляду (том 2 а.с. 22).

Позивач у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився про розгляд справи був повідомлений належним чином. Засобами електронного зв`язку надав відповідь на письмові пояснення, де заперечував проти доводів позивача.

За правилами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 6-7, 8).

У період з 08.02.1996 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року по 27.07.2016 року проходив службу у Національній поліції (т.1 а.с. 33-34).

Копія витягу з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 12.12.2014 року № 97 свідчить, що полковник міліції ОСОБА_1 , начальник Лутугинського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області, з 07.07.2014 року перебуває у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань (т. 1 а. с. 24).

З копії витягу із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 17.11.2015 року № 321 вбачається, що з 07.11.2015 року полковник міліції ОСОБА_1 , начальник Лутугинського районного відділу вважається таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь а Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, до пункту постійної дислокації (т. 1 а.с. 25-26).

Копія витягу із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07.12.2015 року № 341 свідчить, що з 07 листопада 2015 року полковник міліції ОСОБА_1 , начальник відділу Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області вважається таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь а Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань (т. 1 а.с. 27-29).

З 27.07.2016 року полковник міліції ОСОБА_1 , начальник відділу Управління превентивної діяльності вважається таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь а Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, до пункту постійної дислокації (т. 1 а.с. 30-32, копія витягу із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 13.08.2016 року № 226дск).

На підставі вказаних наказів Головним управлінням Національної поліції в Луганській області видано позивачу довідку від 18.08.2016 року № А-5335 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України про те, що він дійсно в період з 07.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 27.07.2016 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (т. 1 а. с. 11).

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 28.04.2015 року № 1/І/ХІІІ/32 ОСОБА_1 було надано статус учасника бойових дій та видано посвідчення НОМЕР_2 від 04.06.2015 року (т. 1 а.с. 9, 10).

Довідка управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області від 12.09.2017 № 737/111/22-2017 містить відомості про грошове забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по 31 січня 2016 року, яке становило 23516,80 грн.: у листопаді 2015 року 6652,80 грн., у грудні 2015 року 8316,00 грн., у січні 2016 року 8548,00 грн. (т. 1 а.с. 40).

Судами встановлено та не заперечується сторонами, що грошове забезпечення позивачу за вказані місяці сплачено, однак не сплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції саме за період з 07.11.2015 по 20.01.2016.

Позивач, вважаючи, що відповідачем безпідставно не нараховано та не виплачено винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 20.01.2016, звернувся до суду з цим позовом.

Спірним питанням у даній справі є наявність у позивача права на отримання винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року № 638-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 638-VI) встановлено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

За змістом статті 5 Закону № 638-VI Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

У відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24, в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Згідно з пунктом 2 вказаної постанови військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам виплачуються додаткові винагороди за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Пунктом 3 вказаної постанови затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1, розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.

За унормуванням пункту 6 постанови визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» від 4 червня 2014 року № 158 (Офіційний вісник України, 2014 року, № 46, стаття 1211) у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Наказом Міністерства оборони України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 02 лютого 2015 року № 49, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015 р. за № 135/26580, затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Цей наказ застосовується у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів військових формуваннях, правоохоронних органах, Державній службі з надзвичайних ситуацій України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державній спеціальній службі транспорту (п. 3 Наказу).

За приписами пункту 1 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень (пункт 2 розділу ІІ Порядку № 49).

За пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:

залучені до проведення АТО;

перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України);

перебувають у районі проведення АТО.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, колегія суддів зазначає, що винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2015 № 475 до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розділом IV «Надбавки і доплати» Інструкції про виплату грошового забезпечення передбачено такі види надбавок і доплат: надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, надбавка за знання та використання іноземної мови, доплата за науковий ступінь, доплата за вчене звання, надбавка за спортивні звання, надбавка за почесне звання, надбавка фахівцям, які залучаються до підготовки рішень та висновків державних експертів з питань таємниць, надбавка за кваліфікаційну категорію, надбавка за кваліфікацію, надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі, надбавка за операторське обслуговування і збереження засобів засекреченого автоматичного зв`язку, доплата за службу в нічний час, надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, надбавка за роботу в захисних ізолювальних дихальних апаратах, курсантська посадова надбавка, надбавка за службу у високогірних місцевостях, надбавка за службу в умовах режимних обмежень.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що згідно довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління поліції в Луганській області від 12.09.2017 № 737/111/22-2017 (а.с.40), грошове забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по 31 січня 2016 року становило 23516,80 грн: у листопаді 2015 року 6652,80 грн, у грудні 2015 року 8316,00 грн, у січні 2016 року 8548,00 грн.

Грошове забезпечення позивачу за вказані місяці сплачено, однак не сплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції саме за період з 07.11.2015 по 20.01.2016. З урахуванням фактичної участі Позивача в антитерористичній операції, розмір винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 07.11.2015 по 20.01.2016 повинен становити:

за листопад 2015 року (з 07.11.2015 по 30.11.2015) 5322,24 грн (6652,80 грн (розмір грошового забезпечення) /30 (кількість днів у місяці) х 24 ( кількість днів участі в АТО);

за грудень 2015 року (з 01.12.2015 по 31.12.2015) 8316,00 грн,

за січень 2016 року (з 01.01.2016 по 20.01.2016) 3461, 40 грн (5365,17 грн (розмір грошового забезпечення) /31 (кількість днів у місяці) х 20 ( кількість днів участі в АТО).

Тобто, всього за період з 07.11.2015 по 20.01.2016 в розмірі 17099,64 грн.

Наведене свідчить, що відповідачем неправомірно не нараховано та не виплачено винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період 07.11.2015 по 20.01.2016, у загальному розмірі - 17099,64 грн. (за листопад 2015 року (за період з 07.11.2015 по 30.11.2015) 5322,24 грн., за грудень 2015 року 8316,00 грн., за січень 2016 року (за період з 01.01.2016 по 20.01.2016) 3461,40 грн.

Колегія суддів зазначає, що обчислення винагороди повинно здійснюватися з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Вищезазначені накази Антитерористичного Центру при Службі безпеки України підтверджують включення позивача до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Однією з обов`язкових умов для визнання військовослужбовця таким, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО, є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО.

Така фактична участь осіб в антитерористичній операції має бути підтверджена наказом командира штабу АТО.

Відповідно до довідки, що видана на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 97, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 13.08.2016 № 226 дск, Головним управлінням Національної поліції в Луганській області 18.08.2016 року № А-5335 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України позивач дійсно в період з 07.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 27.07.2016 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (т. 1 а. с. 11).

Крім того, позивачем було надано до суду апеляційної інстанції такі документи.

Копія наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 12.12.2014 року № 97, за текстом якого наказано, зокрема, полковника міліції ОСОБА_1 вважати таким, що перебуває у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань (т. 2 а.с. 101).

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 18.11.2015 року № 48 «Про організацію несення служби на блокпостах, розташованих у зоні проведення Антитерористичної операції на території Луганської області» затверджено дислокацію блокпостів Головного управління Національної поліції в Луганській області у зоні проведення Антитерористичної операції на території області (додаток 1), а також функціональні обов`язки особового складу, який залучається до несення служби на постах (додаток 2) (т. 2 а.с. 40-49).

В наказі Головного управління Національної поліції в Луганській області від 08.02.2016 року № 237 переоголошено склад оперативного штабу з питань АТО ГУНП в Луганській області (додаток 1) та його робочої групи (додаток 2) (т. 2 а.с. 80-82).

У додатку 2 до вказаного наказу керівником робочої групи оперативного штабу з питань АТО ГУНП в Луганській області вказано начальника відділу УПД ГУНП полковника поліції ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 70, 83).

З рапортів ОСОБА_1 від 29.01.2016 року, 29.02.2016 року, 28.03.2016 року, 24.04.2016 року, 30.05.2016 року, 30.06.2016 року на адресу заступника начальника ГУНП в Луганській області полковника поліції Слухаєнка Ю.М. вбачається, що з метою забезпечення ефективного виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», під час проведення АТО на території Луганської області, співробітниками відділу проведено наступну роботу: зокрема, начальник відділу УПД ГУНП полковник поліції ОСОБА_1 :

- здійснює координацію, розстановку сил та засобів на блокпостах, постах оборони та охорони об`єктів ГУНП, розташованих у зоні відповідальності оперативно-тактичного угрупування «Луганськ», підготовку документації з цього питання;

- організовує та проводить оперативні наради зі старшими за організацію несення служби на блокпостах, постах оборони та охорони об`єктів ГУНП, командирами (старшими) приданих сил з інших областей та представниками територіальних відділів поліції ГУНП щодо організації роботи постів ГУНП у зоні відповідальності оперативно-тактичного угрупування «Луганськ»;

- організовує та безпосередньо приймає участь у проведенні перевірок несення служби особовим складом на блокпостах, постах оборони та охорони об`єктів, розташованих у зоні відповідальності оперативно-тактичного угрупування «Луганськ» (т. 2 а.с. 64-66, 89-91, 112-117, 122-131).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не приймаються судом в якості належних.

Частина 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №м11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 812/1255/17 -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2021 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко