Справа № 569/12323/20
Суддя: Галінська В. В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/12323/20,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - старший лейтенант поліції Шепелюк Тарас Юрійович ДОПСП Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Шепелюка Тараса Юрійовича ДОПСП Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, Головного управління Національної поліції у Рівненській області, про скасування постанови ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до старшого лейтенанта поліції Шепелюка Тараса Юрійовича ДОПСП Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, Головного управління Національної поліції у Рівненській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №230200 від 21.07.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП; провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП закрити у зв"язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП; стягнути з суб"єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань понесені ним судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 21 липня 2020 року старшим лейтенантом поліції ДОПСП Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області Шепелюком Тарасом Юрійовичем, відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №230200 про порушення п.2.1.(г) ПДР України, за що передбачено відповідальність згідно з ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.. В спірній постанові вказано, що ОСОБА_1 в с. Колоденка по вул. Свободи керував мотоциклом МТ - 10 без вдягнутого мотошолома, а при подальшій перевірці документів не мав при собі полісу обов"язкового страхування власників наземних ТЗ, чим порушив вимоги п.2.1.(г) ПДР України. Постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА №230200 важає незаконною, протиправною, й такою, що не відображає дійсних обставин справи з огляду на наступне.

Так, 21.07.2020, він знаходився вздовж безлюдної польової дороги поблизу с. Колоденка ремонтуючи належний йому на праві користування мотоцикл МТ - 10. Орієнтовно об 11 год. 30 хв. до нього під"їхали працівники поліції, які повідомили про те, що в них є інформація, що в даній місцевості невстановлені особи здійснюють незаконну торгівлю наркотичними речовинами, а він являюсь особою, яка викликає підозру щодо участі у вказаній незаконній діяльності. У відповідь на необгрунтовані припущення працівників поліції він надав власні пояснення щодо обставин його перебування вздовж безлюдної польової дороги. Однак, надані ним пояснення не були взяті до уваги працівниками поліції, які в подальшому вирішили провести поверхневу перевірку та особистий огляд його речей, в чому він не заперечував та від чого не відмовлявся.

В ході пред"явлення наявних у нього особистих речей, один з працівників патрульної поліції раптово одягнув на нього спецзасіб - кайданки та повідомив про те, що він затриманий, а інший поліцейський почав хапатися за кобуру зі службовою зброєю, за відсутності жодних належних та законних підстав для цього. При цьому, в ході проведення поверхневого огляду та огляду речей, жодних заборонених речовин у нього виявлено не було. Водночас, на його запитання щодо законності, об"єктивності та обґрунтованості застосованих до нього заходів примусу, поліцейські повідомили лише про те, що в них виникла підозра щодо його перебування у стані сп"яніння. В подальшому, працівники патрульної поліції запропонували проїхати у супроводі їх службового автомобіля до с. Колоденка, де почали зупиняти автомобілі для залучення начебто "свідків події" для подальшого здійснення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім того, працівники патрульної поліції повідомили про те, що оскільки він керував мотоциклом без мотошолома, який до того ж, знаходився при ньому, то в його діях начебто наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а відтак, в останніх нібито є підстави для перевірки наявності при мені полісу обов"язкового страхування власників наземних ТЗ.

Вказує, що працівники поліції, за відсутності жодних належних та допустимих доказів, протиправно та незаконно оформили матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та, всупереч положень чинного законодавства України, притягнули його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами розгляду позовного провадження окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268, 269 КАС України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09 вересня 2020 року, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

Протокольною ухвалою суду 06 січня 2021 року задоволено клопотання інспектора поліції Шепелюка Т.Ю. про долучення до матеріалів справи відеозапису події від 21.07.2020, про що не заперечив представник позивача.

Ухвалою суду від 06 січня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача у даній справі. Замінено неналежного відповідача у даній справі Департамент патрульної поліції, на належного - Головне управління Національної поліції у Рівненській області. Надіслано Головному управлінню Національної поліції у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Хвильового, 2), копію даної ухвали та копію позовної заяви, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити.

Інспектор ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ГУНП у Рівненській області в судове засідання не з"явився.

Заслухавши виступи учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов"язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Судом встановлено, що 21 липня 2020 року старшим лейтенантом поліції ДОПСП Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області Шепелюком Тарасом Юрійовичем, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №230200 від 21 липня 2020 року, відповідно до якої постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн..

Також в спірній постанові зазначено, що ОСОБА_1 в с. Колоденка по вул. Свободи керував мотоциклом МТ - 10 без вдягнутого мотошолома та не мав при собі поліса обов"язкового страхування власників наземних ТЗ, чим порушив вимоги п.2.1.(г) ПДР України. У зв"язку з чим, його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 та ч.5 ст.121 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб"єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов"язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 пп "г" розділу 2 ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов"язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною 5 статті 121.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом позивач посилається на те, що інспектором не доведено правомірності своїх дій та не надано відповідних доказів щодо вчинення правопорушення, зазначеного в постанові, а саме останнім не доведено, що позивач керував мотоциклом. Натомість, позивач наполягає, що він знаходився вздовж безлюдної польової дороги поблизу с. Колоденка ремонтуючи належний йому на праві користування мотоцик, а тому не було необхідності одягати мотошолом.

Проте, зазначені доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення зазначеного правопорушення спростовуються матеріалами справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 21 липня 2020 року позивач керував транспортним засобом, а саме мотоциклом без мотошолома, що є порушенням п. 2.3 пп."г" розділу 2 ПДР України.

Судом також досліджено відеозапис зроблений наданий поліцейським, яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 мопедом без одягненого шолома, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Суд вважає помилковими посилання позивача на те, що відеозапис, наданий відповідачем не може вважатися належним та допустимим доказом, що підтверджує вину позивача, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам"яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

А тому, суд вважає, що електронний документ - відеозапис інспектора поліції поліції, є документом, який відповідно до ст. 251 КУпАП може містити фактичні дані, встановлені таким документом, а тому є належним доказом у справі.

Відтак, доводи позивача щодо відеозапису як недопустимого доказу по справі, суд вважає безпідставними, оскільки з урахуванням відсутності будь-яких заперечень в оскаржуваній постанові, дає підстави стверджувати, що такий доказ є належним та допустимим.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII із змінами та доповненнями, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 53 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, положеннями статті 53 вищезазначеного закону передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов"язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред"явити такий поліс.

Нормами чинного законодавства чітко встановлено, що водій під час керування транспортним засобом повинен мати цей поліс при собі, та пред"явити його на вимогу поліцейського.

Виходячи з наведених вище правових норм, суд приходить висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується із обов"язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред"явити такий поліс. Сама по собі наявність чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, об"єктивна сторона якого полягає, зокрема, у непред"явленні відповідного договору на вимогу працівників поліції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №686/15383/17, від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17, від 21 листопада 2018 року у справі №465/6677/16-а, від 02 грудня 2019 року у справі № 766/10693/17

Посилання позивача, що оскаржувана постанова складена інспектором не за місцем скоєння правопорушення є помилковим, оскільки відповідно до частини другої статті 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена статтями 80, 81, 121 - 126, 1271- 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 121, 126 КУпАП, можуть розглядатися: 1) за місцем вчинення правопорушення; 2) за місцем обліку транспортних засобів; 3) за місцем проживання порушників.

Тому, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26 травня 2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , внесених Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху".

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про встановлення вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки останнім було допущено порушення правил дорожнього руху, а саме 2.1 ПДР України.

Твердження позивача, про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд розцінює як спосіб уникнення останнього відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно з постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю події складу адміністративного правопорушення.

Наведеною постановою встановлено, що працівником поліції не було видано належним чином оформленого направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до складення протоколу про адміністративне правопорушення, а також в порушення вимог п.7 Порядку та п. 12 Розділу II Інструкції поліцейський ДОПСП Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 не забезпечив доставлення водія транспортного засобу до найближчого закладу охорони здоров"я з метою проходження медичного огляду.

Отже, в даній постанові судом було досліджено питання процедури розгляду адміністративної справи, та лише взято до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо допущених помилок інспектором у складеній постанові.

Згідно п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч.5 ст.121 КУпАП є доведена, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Шепелюка Тараса Юрійовича ДОПСП Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, Головного управління Національної поліції у Рівненській області, про скасування постанови - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

відповідач: Старший лейтенант поліції Шепелюк Тарас Юрійович ДОПСП Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, м.Рівне, вул.П.Могили,41, Головне управління Національної поліції у Рівненській області, м.Рівне, вул.Хвильового, 2.

Повне судове рішення складене 02 лютого 2021 року.

Суддя -