Справа № 420/4764/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

01 лютого 2021 р. м.ОдесаСправа № 420/4764/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Лідер» - адвоката Мельнікова Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Група «Лідер» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна Група «Лідер» звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС в Одеській області: №1525324/43404346 від 14 квітня 2020 року; №1525325/43404346 від 14 квітня 2020 року; зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: №12 від 25 березня 2020 року на загальну суму 15065 грн. датою її подання, а саме 06 квітня 2020 року; №15 від 31 березня 2020 року на загальну суму 541680 грн. датою її подання, а саме 07 квітня 2020 року; визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС в Одеській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 27 березня 2020 року №10301; від 08 травня 2020 року №12541; зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області виключити ТОВ «Будівельна група «Лідер» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року позову ТОВ «Будівельна Група «Лідер» - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС в Одеській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1525324/43404346 від 14 квітня 2020 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових і накладних ГУ ДПС в Одеській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1525325/43404346 від 14 квітня 2020 року.

Зобов`язано ДПС України зареєстрували в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №12 від 25 березня 2020 року на загальну суму 15065 грн. датою її подання, а саме: 06 квітня 2020 року.

Зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №15 на загальну суму 541680 грн. датою її подання, а саме: 07 квітня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення, Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишено без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Група «Лідер» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.

29 грудня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Лідер» - адвоката Мельнікова О.М. про ухвалення додаткового рішення у справі № 420/4764/20.

В обґрунтування заявленого клопотання, заявник зазначає, що судом апеляційної інстанції під час розгляду скарги не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Отже, заявник просить ухвалити додаткове рішенням, яким стягнути з Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Лідер» витрати на правничу допомогу в розмірі 8 500 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що підстави для її задоволення відсутні.

Порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення визначений статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 3 частини 1 цієї правової норми суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами частини 2 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Згідно ч. 4 ст. 252 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами частини 1 наведеної правової норми при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За результатами аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів приходить до висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), акт виконаних/ отриманих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат, понесених в суді апеляційної інстанції заявником було надано Договір про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року, Доручення на надання правової допомоги № 1 від 19 жовтня 2020 року, детальний опис наданих адвокатом послуг по справі № 420/4764/20 від 31 жовтня 2020 року та платіжне доручення про сплату ОСОБА_1 гонорару в розмірі 8500 грн. № 172 від 22 жовтня 2020 року

Так, згідно матеріалів справи, 19 жовтня 2020 року між Позивачем та адвокатом Мельніковим О.М. було укладено Договір про надання правової допомоги. Відповідно до п. 2.1.1 Договору про надання правової допомоги Адвокат приймає зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу, відповідно до вимог законодавства України, а відповідно до п. 3.1 Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар, в порядку, в строк та на умовах, погоджених сторонами.

Згідно п. 3.2 умов Договору про надання правової допомоги від 19.10.2020 року на підтвердження надання правової допомоги Сторони складають Акт надання правової допомоги.

Згідно п. 5 Доручення на надання правової допомоги №1 від 19 жовтня 2020 року Клієнт сплачує Адвокату гонорар за надання правової допомоги, згідно цього доручення в розмірі 8500 грн.

Втім, заявником не було надано акту прийому - передачі виконаних послуг в суді апеляційної інстанції, в якому, зокрема, повинно бути зазначено, що Адвокатом на підставі Договору була надана правова допомога Клієнту в межах замовлення на правову допомогу, вказану в Договорі, саме в суді апеляційної інстанції, а Клієнтом підтверджено факт отримання наданих послуг.

Надану заявником копію платіжного доручення № 172 від 22.10.2020 року колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з його змісту не уявляється за можливе встановити, що зазначена в ньому сума оплачена саме за правову (правничу) допомогу, надану позивачу адвокатом у зв`язку з розглядом справи № 420/4764/20 в суді апеляційної інстанції. Крім того, слід зазначити, що вказане платіжне доручення датоване 22 жовтня 2020 року, тобто, раніше ніж складений детальний опис наданих адвокатом послуг від 31 жовтня 2020 року.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявником не надано доказів на підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та їх вартості у П`ятому апеляційному адміністративному суді, при розгляді апеляційної скарги Державної податкової служби України у справі № 420/4764/20.

Таким чином, підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції - відсутні.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 143, 243, 252, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Лідер» - адвоката Мельнікова Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Група «Лідер» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 01.02.2021р.

Суддя-доповідач Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.