Справа № 189/920/20
Суддя: Степанова О. С.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/920/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2021 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Степанової О.С.

за участю секретаря Комеристої І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Лагоди Олександра Сергійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2937794 від 06.08.2020 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Лагоди О.С., Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2937794 від 06.08.2020 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.08.2020 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки DAF FT ХF 105.460 (номерний знак НОМЕР_1 ) з причепом марки TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак НОМЕР_2 ). 06.08.2020 року о 21:43 год., в Дніпропетровській області, Криворізькому районі, автомобільній дорозі Н-11, ТЗ був зупинений інспектором роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Лагода О.С. та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2937794. Відповідно до вищевказаної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП України. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керуючи ТЗ перевозив вантаж комбайн, шириною понад 2,6 м, а саме 3,6 м без відповідного узгодження з органами національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ…» та накладено на нього штраф у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень. Дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, а тому постанова підлягає скасуванню.06.08.2020 року він здійснював перевезення вантажу відповідно до узгодженого дозволу № 2020-2 НГ від 16.07.2020 року, що діє з 16.07.2020 року по 12.08.2020 року. Під час зупинки ТЗ та винесення оскаржуваної постанови ним були надані працівнику поліції для перевірки всі необхідні документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, зокрема і Дозвіл № 2020-2 НГ від 16.07.2020 року. Відповідно до вказаного дозволу він має право на перевезення вантажу параметри якого не більше: ширина - до 3,5 м., довжина - до 22 м, висота - до 4,49 м., загальною вагою - до 46,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь - до 12 т. і вантаж може виступати за задній габарит ТЗ - 3 м. та він має право на проїзд по автомобільній дорозі Н-11. Крім того, взагалі не зрозуміло яким чином працівник поліції дійшов висновку, що ширина вантажу складає 3,6 м., оскільки працівником поліції не надано жодних доказів дотримання процедури здійснення габаритно - вагового контролю у відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу. Крім того, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти. Як вбачається з вищевказаного, працівник поліції взагалі не застосував передбачені чинним законодавством правила проведення габаритно-вагового вимірювання, що підтверджує відсутність належних та допустимих доказів порушення ним чинного законодавства. Фактична зупинка ТЗ була здійснена на узбіччі дороги Н-11 при відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів, лише за наявності автомобіля поліції. Враховуючи вищенаведене, позивач просить задовольнити адміністративний позов.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2020 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачам в установленому порядку, останнім був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов.

Відповідач інспектор роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Лагода О.С. направив до суду відзив на позовну заяву в обґрунтування якого посилалася на вимоги ПДР України, КУпАП, ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про дорожній рух» зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Під час патрулювання 06.08.2020 року на автомобільній дорозі Н-11, був помічений транспортний засіб «DAF FT XT 105/460» з номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом TAD CLASSIC 30-3 номерний знак НОМЕР_2 , який є великогабаритним ТЗ оскільки перевозив негабаритний вантаж, а саме комбайн без погоджувальних документів з органами Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України. За результатами розгляду справи ним було застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., шляхом винесення постанови серії ЕАМ № 2937794 від 06.08.2020 року. Щодо того, що у позивача все ж таки є дозвіл на рух негабаритного т/з по трасі Н-11, який долучений до позовної заяви зазначив, що позивач мав право рухатись лише у супроводі т/з (автомобілем прикриття), оскільки даного супроводу не було чітко вбачається, що й т/з рухався з порушенням вимог дозволу тобто не маючи право на рух негабаритного т/з. Позивач не надав переконливих підстав своєї невинуватості та спотворює дійсні обставини справи з метою ухилення від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Вказує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджується постановою про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Представник співвідповідачів - Краснов К.В. направив до суду відзив на позовну заяву в обґрунтування якого посилалася на вимоги ПДР України, КУпАП, ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про дорожній рух» зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Під час патрулювання 06.08.2020 року інспектором патрульної поліції Лагодою О.С. на автомобільній дорозі Н-11, був помічений транспортний засіб «DAF FT XT 105/460» з номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом TAD CLASSIC 30-3 номерний знак НОМЕР_2 , який є великогабаритним ТЗ оскільки перевозив негабаритний вантаж, а саме комбайн без погоджувальних документів з органами Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України. За результатами розгляду справи ІПП було застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., шляхом винесення постанови серії ЕАМ № 2937794 від 06.08.2020 року. Щодо того, що у позивача все ж таки є дозвіл на рух негабаритного т/з по трасі Н-11, який долучений до позовної заяви зазначив, що позивач мав право рухатись лише у супроводі т/з (автомобілем прикриття), оскільки даного супроводу не було чітко вбачається, що й т/з рухався з порушенням вимог дозволу тобто не маючи право на рух негабаритного т/з. Позивач не надав переконливих підстав своєї невинуватості та спотворює дійсні обставини справи з метою ухилення від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Вказує, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується постановою про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії ЕАМ № 2937794 від 06.08.2020 року, винесеною інспектором ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Лагодою О.С., позивача ОСОБА_1 за порушення п. 22.5 ПДР - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами (06.08.2020 року 21:48:55 год., 129 км, в Дніпропетровській області Криворізькому районі, 129 км траси Н-11, водій керуючи ТЗ перевозив вантаж комбайн шириною понад 2,6 м, а саме 3,6 м без відповідного узгодження з органами Національної поліції), було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 4).

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст.246 КУпАП).

Згідно з ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту постанови серії ЕАМ № 2937794 від 06.08.2020 року встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП за перевезення вантажу шириною понад 2,6 м, а саме 3,6 м, чим порушено п. 22.5 ПДР. Тобто позивача притягнуто до відповідальності за перевищення габаритних параметрів.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху: за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, існує Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879. Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (вісі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Так, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти. Як вбачається з вище вказаного, працівник поліції взагалі не застосовував передбачені чинним законодавством правил проведення габаритно- вагового вимірювання, що підтверджує відсутність належних та допустимих доказів порушення позивачем чинного законодавства.

Крім того, основним документом, що надає право на рух великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, є дозвіл, що видається перевізнику Національною поліцією за наявності узгодження з дорожніми, комунальними підприємствами і організаціями.

Як встановлено під час розгляду справи в суді, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом в складі тягача марки DAF FT XF 105.460 (номерний знак НОМЕР_1 ) з причепом TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак НОМЕР_2 ).

При цьому до матеріалів справи позивачем надано копію дозволу № 2020-2 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, строк дії якого з 16.07.2020 року по 12.08.2020 року, згідно якого, вантажному автомобілю DAF FT XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом TAD CLASSIC 30-3 державний номерний знак НОМЕР_2 , дозволено перевозити вантаж - довжиною 22 м., шириною 3,75 м., висотою 4,49 м., загальною вагою 40 т., з навантаженням на найбільш навантажену вісь 11 т., вантаж виступає за задній габарит ТЗ 3,0 м. (а.с. 7).

Як зазначено позивачем, 06.08.2020 року він здійснював перевезення вантажу відповідно до вищевказаного дозволу. Даний факт відповідачами ніяк не спростовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, який надано відповідачем в якості доказу, вбачається, що вказаним відеозаписом зафіксовано спілкування водія з інспектором та оголошення складеної постанови відносно водія ОСОБА_2 , що не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Постанова містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

Отже, факт перевищення ширини вантажу нормативно встановлених розмірів, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено, факт перевищення габаритів вантажу не доведений, відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані докази технічними засобами, тому не доведено, що позивач здійснив адміністративне правопорушення.

Крім того, зазначені у поданих відзивах твердження відповідачів, про те, що в дозволі долученого до позовної заяви чітко зазначено, що позивач мав право рухатись лише у супроводі ТЗ, однак ніякого супроводу не було, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зміст оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2937794 від 06.08.2020 року відносно ОСОБА_1 містить конкретне обвинувачення, а саме перевезення позивачем вантажу комбайну, шириною понад 2,6 м, а саме 3,6, без узгодження з органами Національної поліції.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачами в порушення ст. 77 КАС України не надано доказів вчинення позивачем будь-яких порушень, внаслідок яких у інспектора виникло б право притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Інші докази на підтвердження встановлених відповідачем обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачами не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачити на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2937794 від 06.08.2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції стягнути за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 420,40 грн. на користь позивача ОСОБА_1 .

Керуючись Законом України "Про дорожній рух", ст. ст. 7, 122, 245, 247, 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Лагоди Олександра Сергійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2937794 від 06.08.2020 року- задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2937794 від 06.08.2020 року винесену інспектором роти № 2 батальйону № 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Лагода Олександром Сергійовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 від 06.08.2020 року - закрити.

Стягнути з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: О.С. Степанова