Справа № 640/10364/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ, викладене в листі від 10 квітня 2020 року № 2600-0310-8/46126 про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років;

- зобов`язати ГУ ПФУ здійснити з 01 жовтня 2017 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років позивачу відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на момент визначення пенсії - Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» № 2663-ІІІ від 12 липня 2001 року, обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розрахунку 90% місячного (чинного) заробітку відповідно до довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 05 березня 2020 року № 21-409зп Генеральної прокуратури України без обмеження її максимального розміру з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу різницю суми коштів між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією здійснити за один раз та однією сумою без застосування постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22 серпня 2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», якою затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду;

- визначити відповідачу розумний строк на виконання рішення суд - один місяць з дати вступу в законну силу судового рішення, винесеного за результатами розгляду адміністративного позову;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, винесеного у даній справі відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не здійснено перерахунок та виплату позивачу пенсії, починаючи з жовтня 2017 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від розміру місячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимальним розміром.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років, викладене в листі від 10 квітня 2020 року № 2600-0310-8/46126.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 05 березня 2020 року № 21-409зп з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії разово та однією сумою.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність нормативного документу, і регулювання умов і порядку перерахунку пенсій не може позбавити позивача, гарантованого Конституцією і Законом України «Про прокуратуру» права, оскільки встановлене та наявне право на перерахунок призначених працівникам прокуратури пенсій не може бути нівельоване у зв`язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана та реалізована. При цьому, суд, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), дійшов висновку, що відповідач на виконання своїх повноважень повинен був провести перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі заяви позивача.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині п. п. 1, 3, 4, 5 резолютивної частини та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017, виходячи з 90% місячного заробітку, без обмеження пенсії максимальним розміром та застосування постанови КМУ № 649 від 22.08.2018), при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині вимог.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 03.02.2021.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 2003 року перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

Пенсію за вислугу років згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з березня 2003 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку без обмеження максимальним розміром.

20 березня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою про перерахунок пенсії з 1 березня 2019 року та виплату всієї суми заборгованості по ній 20 квітня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657, рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)2019, довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 05 березня 2020 року №21-409зп Генеральної прокуратури України, статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на дату призначення пенсії) в розмірі 90% від суми 55043,93 грн. без обмеження максимальним розміром, встановленим законом, з урахуванням раніше проведених виплат з виплатою нарахованої суми пенсії за один раз та однією сумою. (а.с. 18)

Проте, листом ГУ ПФУ від 10 квітня 2020 року № 2600-0310-8/46126, позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивача, обґрунтовуючи тим, що згідно пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру»; обставини, які дають право на перерахунок пенсії, повинні виникнути після 13 грудня 2019 року та, відповідно, заява про перерахунок повинна бути подана також після 13 грудня 2019 року, проте, після 13 грудня 2019 року нормативно-правові акти про підвищення заробітної плати працівникам органів не приймалися; оскільки позивач звільнений до вказаної дати, відсутні підстави для перерахунку пенсії. (а.с. 24)

Вважаючи вказану відмову пенсійного органу протиправною та такою, що порушує право на належний рівень пенсійного забезпечення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019;

- оскільки положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, набрали чинності з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, а тому, ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 13 грудня 2019 року;

- також, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність здійснити позивачу виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою з урахуванням довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій;

- відмова відповідача у перерахунку пенсії мотивована відсутністю нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури, у свою чергу, спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача до суду не існувало, а тому, за висновками суду першої інстанції, такі вимоги позивача є передчасними, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Доводи апеляційної скарги:

- апелянт вказує на те, що вже досягнуті ним соціальні гарантії не підлягають обмеженню (звуженню) чи скасуванню. Зміни, внесені у закон України «Про прокуратуру» після 28.03.2003, не мають зворотної дії в часі і на нього не поширюються;

- суд першої інстанції неправильно застосував до правовідносин норми ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, який набрав чинності 15.07.2015, і, яка, на переконання апелянта, не підлягала застосуванню щодо нього, та не застосував закони, які підлягали застосуванню: статті 1, 19, 22, 46, 58, 64, 92 Конституції України, які згідно статті 8 Основного Закону України є нормами прямої дії; статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 в редакції закону України «Про внесення змін до закону 5 країни «Про прокуратуру» № 2663-111 від 12.07.2001;

- обмеження пенсії максимальним розміром буде застосовано пенсійним органом, адже на етапі виконання судових рішень у інших справах, відповідач вчиняє дії, спрямовані на обмеження прав позивача;

- апелянт вважає, що право на перерахунок пенсії у нього виникло з 1 жовтня 2017 року, однак, з вини Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, він не був здійснений, а тому, перерахунок пенсії повинен бути здійснений з 01 жовтня 2017 року.

Судом першої інстанції було також встановлено, що вказана справа є типовою та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 560/2120/20, адміністративне провадження № Пз/9901/9/20, за результатами розгляду зразкової справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, колегією суддів здійснюється перегляд рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги - ОСОБА_1 .

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих, станом на дату призначення позивачу пенсії, визначалось статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

За ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з приписами ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Тож, на момент призначення позивачу пенсії, порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, що не заперечувалось сторонами у справі.

У подальшому, до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, внаслідок яких частина сімнадцята статті 50-1 з 01 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, тобто, відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

Однак, Законом України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІ внесено зміни, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІ викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Важливо враховувати, що 14 жовтня 2014 року прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, який набрав чинності 15 липня 2015 року.

Частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (в первинній редакції), передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01 жовтня 2011 року - вісімнадцята) статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІ, містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, попередній Закон України «Про прокуратуру» із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.

Так, Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2015 року, зокрема, внесено зміни:

- частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»;

- частину двадцяту статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» № 1697-VІІ викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року, жоден закон не визначав умов (підстав) та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Однак, колегія суддів зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, пунктом 3 установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якою особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

При цьому, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що із заявою щодо перерахунку пенсії за вислугу років, позивач звернувся до пенсійного органу - 20 березня 2020 року на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 05 березня 2020 року № 21-409зп, виданої Офісом Генерального прокурора.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 повернуто працівникам прокуратури право на перерахунок пенсій, однак, до ухвалення цього рішення, положення частини 20 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» були чинними.

Отже, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про те, що позивач має право на перерахунок пенсії саме відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, - 13 грудня 2019 року.

Колегія суддів вважає правильними висновки окружного суду про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у м. Києві щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років позивачу, викладеного в листі від 10 квітня 2020 року № 2600-0310-8/46126, що є підставою для зобов`язання відповідача здійснити з 13 грудня 2019 року відповідний перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, та про задоволення позову у цій частині.

При цьому, слід звернути увагу на те, що приймаючи до уваги висновки Верховного Суду, викладені в рішенні у зразковій справі № 560/2120/20, на момент прийняття Конституційним Судом України рішення № 7-р(II)/2019, вже існувала суттєва різниця в оплаті праці діючих працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. І така нерівність має усуватись Пенсійним Фондом України шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13.12.2019.

Також, у частині позовних вимог щодо необхідності вказівки відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії (90% заробітної плати) і питання незастосування обмеження пенсії максимальним розміром, колегія суддів вважає доречним зазначення судом першої інстанції зазначення про те, що такі вимоги є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок, з врахуванням того, що відмова відповідача у перерахунку пенсії була мотивована відсутністю нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури (а.с. 24), наразі спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром на час звернення позивача до суду не існувало, а тому, такі вимоги позивача є передчасними, а судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, навіть у разі існування у позивача обґрунтованих побоювань щодо таких дій/рішень суб`єкта владних повноважень.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції лише частково правильно встановив обставини справи, не навів мотивів незастосування норм права, на які він посилався у позові, не прийняв до уваги, що право на нарахування та отримання пенсійних виплат у належному (повному) розмірі надається громадянину з моменту виникнення у нього права на пенсію та її призначення, на підставі чинного на той час законодавства, а внесені до законодавства зміни можуть застосовуватися виключно у випадках покращення становища особи, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції при прийнятті рішення було застосовано належні законодавчі норми, надано відповідну юридичну оцінку спірним правовідносинам та в частині щодо визнання права позивача на перерахунок його пенсії ухвалено правильне по суті рішення.

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання рішення суду у цій справі, а тому, і відсутні достатні та належні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Перевіряючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення відповідних позовних вимог, колегія суддів зазначає, що в період з 01.01.2015 до 13.12.2019 в Україні не було жодного Закону чи іншого нормативно-правового акту, що визначав би умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру». Водночас, особи, яким пенсія цього виду була вже призначена, продовжували її отримувати в призначеному розмірі (сума виплати не була зменшена), а також, мали право змінити вид пенсійного забезпечення (наприклад, звернутися про призначення їм пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV).

Усталена практика Верховного Суду свідчить про безпідставність вимог заявників до органів ПФУ про перерахунок їм після 01.01.2015 пенсії на умовах та в порядку, що був визначений частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції до 01.01.2015) та редакції частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, яка фактично набрала чинності лише 13.12.2019.

Також, вимоги позивача про перерахунок розміру його пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії та визначала умовою перерахунку пенсії за вислугу років працівника прокуратури збільшення заробітної плати за посадою, з якої ця особа звільнялася на пенсію), є безпідставними.

Аналогічні правові висновки викладені в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020, ухваленому у зразковій справі № 560/2120/20.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, та, насамперед, стосуються намагання апелянта вдатись до переоцінки обставин, яким вже було надано правову оцінку та обґрунтування позивача по яким, були правомірно відхилені судом першої інстанції.

Аналогічні правові висновки щодо суті цього спору, викладені в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020, ухваленому у зразковій справі № 560/2120/20 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко