Справа № 425/3575/20
Суддя: Москаленко В. В.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2021 року Провадження №2-а/425/6/21

Справа№425/3575/20

м. Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області

у складі головуючого судді Москаленко В.В.

за участю секретаря судового засідання- Окрошко О.О.,

позивача- ОСОБА_1

представника позивача - Жмурко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Пішого Володимира Івановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив :

28.12.2020 позивач звернулась до суду з цим позовом до відповідача посилаючись на наступні обставини.

08.12.2020 поліцейським взводу № 2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Пішим В.І. винесено постанову серії ГАА № 242116 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 44-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

У постанові зазначено, що 08.12.2020 о 20-03 год. ОСОБА_1 перебувала у громадському місці ( ТОВ «АТБ») без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема без респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, у тому числі, виготовлених самостійно.

Вважає, що вказана постанова про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи та підлягає скасуванню, оскільки вона перебувала у вказаному магазині у вдягнутій масці. Крім того зазначає, що у вдягнутих захисних масках повинні перебувати лише особи, у яких є ознаки захворювання Covid-19, а також, що з нібито порушених нею норм, не міститься заборона або обов,язок вдягнути захисну маску під час перебування у громадському місці, зазначеному у постанові. При цьому позивач вважає, що термін «громадське місце» не є синонімом «громадського будинку,споруди та транспорту», які зазначені у ст. 44-3 ч.2 КУпАП, ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанови КМУ від 22.07.2020 №641.

Просить скасувати постанову серії ГАА № 242116 від 08.12.2020, винесену відповідачем, про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу.

Ухвалою суду від 29.12.2020 прийнято цю позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

01.02.2021 до суду надійшло клопотання позивача, в якому вона просить не враховувати під час ухвалення рішення по цій справі події, які зафіксовані на диску, наданому відповідачем та вилучити цей диск з матеріалів справи, як доказ поданий відповідачем суду, у спосіб не передбачений нормами КАСУ, оскільки цей диск не може бути визнаний судом належним доказом виявленого порушення, у розумінні положення

ч.2 ст. 73 КАСУ, наданий суду у спосіб не передбачений законом (без клопотання про його приєднання до матеріалів справи та без відзиву на позов), а також вважає, що відеозапис піддавався редагуванню і в суд подано вирізки і фрагменти подій, змонтовані в файли з назвами: 20201.01048.mov, .mov., а тому повне фіксування подій, на підставі яких винесена постанова, у відповідача відсутнє. Також зазначає, що відповідач провокував її на конфліктну ситуацію, а тому вона деякий час була в стані повного шоку і не розуміла, що взагалі відбувається ( а.с.29-30).

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву у визначений судом строк не надав. 19.01.2021 надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, а також протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП та відеозапис з місця події від 08.12.2020 за участю позивача, який просить долучити в якості доказу скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с. 20,21,22).

Суд, заслухавши позивача та її представника, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Судом встановлено, що 08.12.2020 поліцейським взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенантом поліції Пішим В.І. винесено постанову серії ГАА № 242116 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 44-3 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. ( а.с.-5,21).

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, зроблений 08.12.2020 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейського, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на dvd-диску (а.с. 22).

За результатами перегляду відеозапису з нагрудних відеокамер на одязі поліцейських судом встановлено, що відеозапис зроблений 08.12.2020 і на ньому зафіксовано, що відповідач увійшов до магазина і підійшов до позивача в той момент,коли вона надівала захисну маску. З відео не вбачається в якому магазині знаходилися сторони.При розгляді справи відповідач зачитав позивачу її права та обов`язки,але вона відповіла,що вони їй не зрозумілі.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р.№ 641 (зі змінами та доповненнями), з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 1 серпня до 19 грудня 2020 р. на території України установлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» .

Частиною 2 ст. 44 - 3 КУпАП визначено, що перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, є адміністративним правопорушенням.

Суд критично оцінює посилання представника позивача на неконституційність положень постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року з посиланням на рішення Конституційного суду України від 28 серпня 2020 року у справі №1-14/2020 (230/20), оскільки предметом розгляду Конституційного суду України у зазначеній справі була перевірка на відповідність Конституції України (конституційність) положень підпунктів 5, 6, 7, 14 пункту 3, абзацу шостого пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року № 392, пунктів 10, 17 Порядку здійснення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією, затвердженого цією постановою. Конституційне провадження у справі з зазначеного питання було закрито на підставі пункту 5 статті 62 Закону України «Про Конституційний Суд України» - втрата чинності актом (його окремими положеннями), щодо якого порушено питання відповідності Конституції України.

Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Як вбачається зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню,доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальну), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповіднодо ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Як вбачається з п. 8 ст.23 Закону України"Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII, у випадках,визначених законом,здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення,приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) встановлюється Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року за №1496/27941.

Згідно до п. п. 1 - 7 розділу ІV зазначеної Інструкції, розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених статтею 247 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки,визначені статтею 277 КУпАП. У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55,56,59,63 Конституції України. Справа про адміністративне правопорушення відповідно до частини першої статті 268 КУпАП розглядається в присутності особи,яка притягається до адміністративної відповідальності.За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках,коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розглядусправи іякщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Згідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, доказів складання протоколу про адміністративне правопорушення у зазначеній справі сторонами суду надано не було.

Як вбачається зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції України та Закону України "Про Національну поліцію" , поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України ,завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено,в адміністративних справах пропротиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає що доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано суду не було, як не надано доказів того, в якому магазині відбувалися події,зафіксовані на відео та доказів того, що позивач зрозуміла її права та обов`язки .

Суд дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ГАА №242116 від 08.12.2020 , за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином,підлягає стягненню з управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача в сумі 454 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Пішого Володимира Івановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Постанову серії ГАА № 242116 від 08.12.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255,00 гривень - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушенн -закрити .

Стягнути з управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири)гривні.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційною інстанцією.

Суддя В.В. Москаленко