Справа № 380/5023/20
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5023/20 пров. № А/857/13461/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року (головуючий суддя Мричко Н.І., м. Львів, повний текст складено 28.09.2020) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 в якому просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.01.2016 по 21.06.2018, та стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 в сумі 93135 (дев`яносто три тисячі сто тридцять п`ять) грн. 34 коп.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.01.2016 по 21.06.2018. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 в сумі 93135 (дев`яносто три тисячі сто тридцять п`ять) грн. 34 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати пов`язані з проведенням судово-економічної експертизи №3938 від 10.06.2020 в розмірі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одну) грн. 28 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що таке ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Однак, суд першої інстанції не врахував того, що відповідно до статті 51 Бюджетного Кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення.

Індексація грошових доходів населення провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і пункту 6 Порядку індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Для виплати індексації в січні 2016 року - лютому 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було. Фінансування на виплату індексації не здійснювалося.

Підставою для невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.06.2018 було те, що 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Пунктом четвертим цієї постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців. Дана постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Починаючи з березня 2018 року посадовий оклад позивача збільшився та становив 4370,00 грн. (до березня 2018 року посадовий оклад позивача становив 1030,00 грн.).

Відповідно до абзацу першого пункту п`ятого Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, враховуючи норми пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення у зв`язку з підвищенням посадового окладу позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення йому не нараховувалася.

Разом з тим, згідно із абзацом другим пункту п`ятого Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по червень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 року по червень 2018 року не було.

Крім того, пунктом 14 Порядку визначено, що роз`яснення про застосування порядку проведення індексації грошових доходів населення надає Міністерство соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики).

Відповідно до роз`яснень Мінсоцполітики механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки Порядком не передбачений.

Зазначене підтверджено роз`ясненнями Мінсоцполітики від 16.07.2015 № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 № 252/10/136-16, від 08.08.2017 № 15966/0/2-17/16 та від 08.08.2017 № 78/0/66-17.

Крім того, стягуючи за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 в сумі 93135,34 грн., Львівський окружний адміністративний суд не врахував того, що повноваження відносно обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, належать до виключної компетенції військової частини НОМЕР_1 і суд не має повноважень визначати складові елементи нарахування індексації та здійснення його розрахунку, оскільки відповідно до законодавства України обчислення таких сум належить до відання компетентних структур роботодавця, який має виконати вимоги законодавства при нарахуванні індексації і, відповідно, вимоги законодавства при визначенні базового місяця.

Зважаючи на те, що військовою частиною НОМЕР_1 , на теперішній час, не вчинялося будь-яких дій для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 та визначення базового місяця, то відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо визначення розміру індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018.

При цьому, апелянт зазначає, що саме в процесі виконання рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 , в порядку встановленому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними. Кожна особа, відповідно до ст. 5 КАС України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Аналіз наведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже, внаслідок визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, можливим є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.

У своїй першій позовній вимозі ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 21.06.2018, а тому суд першої інстанції повинен був перевірити правомірність дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 21.06.2018, та не повинен був оцінювати поведінку військової частини НОМЕР_1 щодо визначення базового місяця для нарахування індексації та визначати конкретну суму індексації грошового забезпечення.

При цьому, захисту підлягає лише вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

А тому, підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 в сумі 93135,34 грн., відсутні.

У відповідності до вимог ч.1,ч.2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії з посвідчення серії НОМЕР_2 від 26.02.2015 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (арк. справи 28). Згідно довідки Військової частини НОМЕР_3 від 22.11.2019 № 321 ОСОБА_1 проходив служу, зокрема, з 06.13р. 03.17р. на посаді начальника обслуги реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону 15 реактивного артилерійського полку 13 армійського корпусу Сухопутних військ ЗСУ; 03.17р. 06.18р. командир реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону 15 реактивного артилерійського полку Сухопутних військ ЗСУ; 21.06.2018 звільнений в запас за пунктом «а» ч. 6 ст. 26 (після закінчення строку контракту). Відповідно 03.12.2019 позивач звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018.

За наслідками розгляду заяви відповідач листом від 20.12.2019 № 3423 повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Так як на даний час ОСОБА_1 являється військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , то для вирішення питання щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 позивачу необхідно звернутися до командування військової частини НОМЕР_3 , як це передбачено статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

За наслідками розгляду адвокатського запиту від 26.12.2019, відповідач листом від 08.01.2020 № 8 направив адвокату запитувані документи, а саме довідку про доходи військовослужбовця ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по червень 2018 року. Згідно якої за період з січня 2015 року по грудень 2015 року (включно) нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення на загальну суму 4776,05 грн. За період з січня 2016 року по червень 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно вказав, що згідно статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правоваий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (надалі Закон № 2011-ХІІ (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (надалі Закон № 1282-ХІІ (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Статтею 6 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

При цьому, суд першої інстанції вірно зауважив, що нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації, зокрема, пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації, при цьому, у Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

У статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ зазначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

З огляду на це, суд підставно вважав, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 та від 23.03.2002 №5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Відсутність механізму нарахування індексації грошового забезпечення та незакладення до бюджету коштів для виплати індексації не позбавляють відповідача обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.

Як уже зазначалось вище за період з січня 2016 року по червень 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно вважав, що ненарахування та невиплата індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 21.06.2018 військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправною, відтак позовна вимога в частині визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу у період з 01.01.2016 по 21.06.2018, підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018 в сумі 93135,34 грн., суд першої інстанції не врахував того, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, визначення базового місяця для такого нарахування, належать до компетенції військової частини НОМЕР_1 , оскільки відповідно до вказаного вище законодавства України обчислення таких сум належить до відання компетентних структур роботодавця, який має виконати вимоги законодавства при нарахуванні індексації і, відповідно, визначити базовий місяць.

Оскільки військовою частиною НОМЕР_1 , на даний час, не вчинялося будь-яких дій для проведення індексації грошового забезпечення позивача та визначення базового місяця, то відповідно відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо визначення розміру індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018.

З урахуванням положень ст. 5, 245 КАС України суд апеляційної інстанції зазначає, що внаслідок визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони, бо судовому захисту підлягає лише вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Враховуючи викладене колегія судів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо судом порушено норми матеріального та процесуального права, а позовні вимоги задовольнити частково. Слід визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 21.06.2018 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням вимог ст. 139 КАС України відсутні і підстави для стягнення судових витрат за проведення судово-економічної експертизи №3938 від 10.06.2020.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково, скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі № 380/5023/20.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 21.06.2018.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.06.2018.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

повний текст складено 03.02.2021