Справа № 120/4124/20-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4124/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

02 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року позивач, ГУ ДПС у Вінницькій області, звернулося в Вінницький окружний адміністративний суд з позовом до про стягнення з ФОП ОСОБА_1 (відповідача) податкового боргу на загальну суму 81 779,34 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 15.10.2020 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що станом на день розгляду справи в суді першої інстанції не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку існуючої заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 81 779,34 грн., з яких 68 921,92 грн. - основний платіж, 2086,20 грн. - штрафні санкції, а також 10 771,22 грн. - пеня, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що ГУ ДПС у Вінницькій області є неналежним позивачем, оскільки декларації з єдиного податку подавались до Гайсинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що податковий борг у відповідача виник 22.11.2018 на підставі самостійно поданих податкових декларацій, та не сплачений у визначений законодавством строк. Відповідачу була надіслана податкова вимога № 175399-51 від 30.11.2018, однак спірна заборгованість залишається непогашеною, а тому наявні підстави для стягнення її в примусовому порядку.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області та є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України, зокрема платником єдиного податку.

З матеріалів справи встановлено, що станом на 30.07.2020 за відповідачем рахується податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 81 779,34 грн., з яких 68 921,92 грн. - основний платіж, 2086,20 грн. - штрафні санкції, а також 10 771,22 грн. - пеня.

Податковий борг виник 22.11.2018 на підставі податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № 57636413, № 57636562, № 57636564 від 22.11.2018, а також податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № 7880, № 7881, № 7882, № 7883 від 10.10.2019 року.

Дана сума податкового боргу - 81779,34 грн. повністю узгоджується із даними облікової картки платника податків станом на 31.12.2019, витяг з якої наявний у матеріалах справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. При цьому, стаття 67 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані положеннями Податкового кодексу України (тут і надалі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Обов`язок сплати податків платником передбачений п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 295.3 ст. 295 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Приписами статті 300 ПК України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктами 59.4, 59.5 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Стаття 61 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI передбачає, що контроль за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю сплати податків і зборів покладено на органи фіскальної служби.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Як встановлено судом першої інстанції, станом на 30.07.2020 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 81779,34 грн. з єдиного податку з фізичних осіб. Грошове зобов`язання на цю суму у встановленому законом порядку узгоджене, а отже визнається податковим боргом.

Згідно матеріалів справи податковим органом надіслано відповідачу податкову вимогу від 30.11.2018 № 175399-51 форми "Ф" на суму 47535,86 грн., однак з того часу податкова заборгованість відповідача в повному обсязі не погашалась. Таким чином, станом на день звернення позивача з цим позовом до суду загальна заборгованість відповідача збільшилась.

Разом з тим, станом на день розгляду справи в суді першої інстанції не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку існуючої заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 81 779,34 грн., з яких 68 921,92 грн. - основний платіж, 2086,20 грн. - штрафні санкції, а також 10 771,22 грн. - пеня.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи те, що заявлену до стягнення суму податкового боргу відповідач у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив, наявність податкового боргу підтверджується матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що з позовом про стягнення боргу з позивача звернувся неналежний позивач ГУ ДПС у Вінницькій області (декларації з єдиного податку подавались до Гайсинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" функції та повноваження Державної фіскальної служби України, що припиняється, покладено на Державну податкову службу України.

Кабінет Міністрів України 19.06.2019 прийняв постанову № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", згідно якої, постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне управління ДПС у Вінницькій області та постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, у тому числі, Головне управління ДФС у Вінницькій області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що 31.07.2019 проведено державну реєстрацію юридичної особи Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Тобто, Головне управління ДПС у Вінницькій області є належним позивачем по справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права судом першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Також, скаржником не надано доказів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.