Справа № 9901/369/20
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2021 року

Київ

справа №9901/369/20

адміністративне провадження №П/9901/369/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу № 9901/369/20 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 23.11.2020 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 (далі також - позивач) до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі також - відповідач, Президент України), в якому позивач просив: визнати протиправною дію Президента України Зеленського В.О., яка полягає у направленні заяви ОСОБА_1 від 03.11.2020 до Міністерства освіти і науки України (далі також - Міністерство); зобов`язати Президента України Зеленського В.О. розглянути заяву ОСОБА_1 03.11.2020 і повідомити йому про результати перевірки цієї заяви та суть прийнятого рішення. Розгляд справи просить проводити без його участі.

2. Ухвалою Верховного Суду від 26.11.2020 у цій справі прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.

3. 21.12.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. У справі, яка розглядається, Верховним Судом встановлено, що листом Міністерства освіти і науки України від 30.10.2019 №1/11-9517 повідомлено позивача про вирішення його питань по суті та відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян» Міністерством повідомлено про прийняття рішення про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра або спеціаліста, або магістра), здобуту ним у 1981 році.

5. Листом №3/2342-20 від 31.07.2020 Директоратом вищої освіти і освіти дорослих повідомлено позивачу, що Міністерством неодноразово надавалися роз`яснення з питань, що стосуються видачі дубліката диплома про вищу освіту, здобуту ним у 1981 році, а також можливості отримання ним дубліката диплома відповідно до чинного законодавства, зокрема, у листі Міністерства від 30.10.2019 №1/11-9517.

6. 03.11.2020 позивач звернувся до Президента України Зеленського В.О. із заявою, у якій виклав обставини неможливості отримання ним дубліката диплома про закінчення Миколаївського державного педагогічного інституту. Також зазначив, зокрема, що попередні його заяви до Міністерства освіти і науки України із зазначеного питання не мали результатом вирішення порушеного ним питання, а вказане міністерство припинило розгляд його заяв, незважаючи на те, що питання видачі дубліката диплома так і не вирішено. ОСОБА_1 у вказаній заяві просив Президента України подати до Верховної Ради України проект закону про встановлення порядку видачі дублікатів дипломів, що видавалися в Українській Радянській Соціалістичний Республіці (далі також - Українська РСР).

7. На вказану заяву заступником керівника Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України К. Кокарєвим надано відповідь за №22/058138-14 від 10.11.2020, у якій з посиланням на статтю 5 Закону України «Про звернення громадян» зазначено, що звернення громадян мають розглядатися тими органами, до компетенції яких належить вирішення порушених у цих зверненнях питань. Вирішення порушеного у зверненні питання щодо нормативного врегулювання порядку видачі дублікатів дипломів про освіту, що видалися в Українській РСР, не віднесено до повноважень Президента України, вичерпно визначених Конституцією України. Посилання у зверненні на необхідність вирішення питання шляхом подачі до Верховної Ради України проекту закону про встановлення порядку видачі дублікатів дипломів, що видавалися в Українській РСР, не змінюють суть поставленого у зверненні питання. Зважаючи на положення частини другої статті 19 Конституції України та згідно з вимогами частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення надіслано за належністю до Міністерства освіти і науки України із супровідним листом від 10.11.2020 №22/058138-14. Роз`яснено можливість оскаржити в установленому порядку рішення, прийняті Міністерством за результатами розгляду по суті звернень.

8. Відповідно до супровідного листа від 10.11.2020 № 22/058138-14 Департамент з питань звернення громадян Офісу Президента України надіслав звернення ОСОБА_1 від 03.11.2020 за належністю до Міністерства освіти і науки України, про що також повідомив позивача .

9. Позивач, вважаючи неправомірними такі дії Президента України щодо нерозгляду його заяви по суті та направлення її до Міністерства освіти і науки України, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

10. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що у 1981 році закінчив Миколаївський державний педагогічний інститут і отримав диплом, який був втрачений. Правонаступник інституту не може видати дублікат диплома через відсутність встановленого порядку видачі дублікатів дипломів. 03.11.2020 звернувся до Президента України із заявою, у якій просив подати до Верховної Ради України проект закону про встановлення порядку видачі дублікатів дипломів, які видавалися в Українській РСР і втрачені. У заяві вказав, що вже восьмий раз звертається з таким проханням і просив цю заяву не направляти до Міністерства освіти і науки України, бо воно не встановило порядок видачі дублікатів дипломів і 30.10.2019 припинило розгляд відповідних звернень. Однак 10.11.2020 відповідач направив цю заяву до Міністерства. Протиправність дій Президента України, на думку позивача, полягає у неврахуванні вимог статті 8 Закону України «Про звернення громадян», якою передбачено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішене по суті. Оскільки відповідно до статті 93 Конституції України Президент України має право законодавчої ініціативи, саме до його повноважень входить розгляд звернення позивача. Відповідач міг і не задовольнити його прохання виступити із законодавчою ініціативою, проте був зобов`язаний розглянути його заяву відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» та повідомити про результати її перевірки та суть прийнятого рішення відповідно до статті 19 цього Закону. Натомість Президент України порушив право позивача на розгляд заяви повноважною на те посадовою особою та на отримання відповіді на звернення. Зазначає, що оскаржував рішення Міністерства від 30.10.2020 про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 , але Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням у справі №400/489/20 визнав правомірним рішення міністерства, з чим погодився і П`ятий апеляційний адміністративний суд.

11. Відповідач в обґрунтування своєї позиції зазначив, що твердження позивача про те, що його звернення неправомірно направлено до Міністерства за належністю не відповідає дійсності, оскільки звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у такому питань. У зверненні позивача від 03.11.2020, що надійшло до Офісу Президента України, порушено питання нормативного врегулювання порядку видачі дублікатів дипломів про освіту, що видавалися в Українській РСР. У статті 106 Конституції України викладений вичерпний перелік повноважень Президента України, а тому розгляд та вирішення питань щодо встановлення порядку видачі дублікатів дипломів про освіту, порушених позивачем у зверненні, не належить до компетенції Президента. Натомість затвердження порядку виготовлення, видачі та обліку документів про освіту, вимоги до їх форми та/або змісту входить до повноважень Міністерства освіти і науки України, яке, зокрема, листом від 30.10.2019 повідомило позивача про те, що питання замовлення та виготовлення дублікатів документів про вищу освіту унормовано і не потребує прийняття додаткових нормативно-правових актів. Також листом Міністерства №3/2342-20 від 31.07.2020 позивачу повторно роз`яснено, що йому було надано вичерпну відповідь щодо порушених ним питань листом Міністерства від 30.10.2019 №1/11-9517. Звернення позивача від 03.11.2020 правомірно направлено Офісом Президента України супровідним листом №22/058138-14 від 10.11.2020 за належністю для розгляду Міністерству освіти і науки України, про що водночас письмово поінформовано позивача. Аргументи ОСОБА_1 про те, що відповідач не повинен був направляти його звернення до Міністерства, оскільки останнє раніше вже відмовилось розглядати звернення ОСОБА_1 на підставі статті 8 Закону України «Про звернення громадян», є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Вимогу про зобов`язання відповідача розглянути заяву від 03.11.2020 та повідомити позивачу результати перевірки його заяви та суть прийнятого рішення, позивач аргументує, зокрема статтею 19 Закону України «Про звернення громадян», однак цей аргумент є неналежним, оскільки зазначена стаття встановлює обов`язки органів державної влади щодо розгляду заяв чи скарг громадян, але звернення позивача від 03.11.2020 є пропозицією, а тому його повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань. Обставини щодо правомірності пересилки звернень позивача структурним підрозділом Офісу Президента України за належністю до Міністерства були неодноразово предметом судового розгляду. У справі №9901/140/20 Велика Палата Верховного Суду постановою від 04.11.2020 залишила рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2020 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Позивачем не доведено порушення його прав, свобод та інтересів Президентом України у сфері публічно-правових відносин, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

IV. ВИСНОВКИ СУДУ

12. Оцінюючи наведені сторонами аргументи на обґрунтування позову та заперечень щодо позовних вимог, Верховний Суд дійшов таких висновків.

13. Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

14. Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

15. Конституційний Суд України в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

16. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

17. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

19. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України «Про звернення громадян» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Цей Закон також забезпечує громадянам України можливість для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

20. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

21. Відповідно до частини першої статті 15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

22. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

23. Згідно з положеннями частини третьої статті 7 цього Закону, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

24. Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Разом із цим, якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до повноважень відповідного органу, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ним за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

25. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №9901/140/20.

26. Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Президента України із зверненням (заявою), у якому виклав обставини неможливості отримання ним дубліката диплома про закінчення Миколаївського державного педагогічного інституту та просив Президента України подати до Верховної Ради України проект закону про встановлення порядку видачі дублікатів дипломів, що видавалися в Українській РСР.

27. Статтею 102 Конституції України визначено, що Президент України є главою держави і виступає від її імені, є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

28. Повноваження Президента України визначені статтею 106 Конституції України, відповідно до частини першої якої Президент України: забезпечує державну незалежність, національну безпеку і правонаступництво держави; звертається з посланнями до народу та із щорічними і позачерговими посланнями до Верховної Ради України про внутрішнє і зовнішнє становище України; представляє державу в міжнародних відносинах, здійснює керівництво зовнішньополітичною діяльністю держави, веде переговори та укладає міжнародні договори України; приймає рішення про визнання іноземних держав; призначає та звільняє глав дипломатичних представництв України в інших державах і при міжнародних організаціях; приймає вірчі і відкличні грамоти дипломатичних представників іноземних держав; призначає всеукраїнський референдум щодо змін Конституції України відповідно до статті 156 цієї Конституції, проголошує всеукраїнський референдум за народною ініціативою; призначає позачергові вибори до Верховної Ради України у строки, встановлені цією Конституцією; припиняє повноваження Верховної Ради України у випадках, передбачених цією Конституцією; вносить за пропозицією коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України, сформованої відповідно до статті 83 Конституції України, подання про призначення Верховною Радою України Прем`єр-міністра України в строк не пізніше ніж на п`ятнадцятий день після одержання такої пропозиції; вносить до Верховної Ради України подання про призначення Міністра оборони України, Міністра закордонних справ України; призначає на посаду та звільняє з посади за згодою Верховної Ради України Генерального прокурора; призначає на посади та звільняє з посад половину складу Ради Національного банку України; призначає на посади та звільняє з посад половину складу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення; вносить до Верховної Ради України подання про призначення на посаду та звільнення з посади Голови Служби безпеки України; зупиняє дію актів Кабінету Міністрів України з мотивів невідповідності цій Конституції з одночасним зверненням до Конституційного Суду України щодо їх конституційності; скасовує акти Ради міністрів Автономної Республіки Крим; є Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України; призначає на посади та звільняє з посад вище командування Збройних Сил України, інших військових формувань; здійснює керівництво у сферах національної безпеки та оборони держави; очолює Раду національної безпеки і оборони України; вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни та у разі збройної агресії проти України приймає рішення про використання Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань; приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України; приймає у разі необхідності рішення про введення в Україні або в окремих її місцевостях надзвичайного стану, а також оголошує у разі необхідності окремі місцевості України зонами надзвичайної екологічної ситуації - з наступним затвердженням цих рішень Верховною Радою України; призначає на посади третину складу Конституційного Суду України; присвоює вищі військові звання, вищі дипломатичні ранги та інші вищі спеціальні звання і класні чини; нагороджує державними нагородами; встановлює президентські відзнаки та нагороджує ними; приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні; здійснює помилування; створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби; підписує закони, прийняті Верховною Радою України; має право вето щодо прийнятих Верховною Радою України законів (крім законів про внесення змін до Конституції України) з наступним поверненням їх на повторний розгляд Верховної Ради України; здійснює інші повноваження, визначені Конституцією України.

29. Обов`язок Президента України особисто надавати відповіді на звернення громадян, які йому адресовані, Конституцією України не передбачено.

30. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішеннях, зокрема, від 10.04.2003 у справі № 7-рп/2003, 07.04.2004 у справі № 9-рп/2004 та 16.05.2007 у справі № 1-рп/2007, повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України. Законодавчі акти не можуть покладати додаткових прав чи обов`язків на Президента України, крім тих, що передбачені Конституцією України.

31. Відповідно до пункту 28 частини 1 статті 106 Конституції України для здійснення своїх повноважень Президент України створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

32. Указом Президента України від 25.06.2019 № 436/2019 затверджено Положення про Офіс Президента України (далі також - Положення, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

33. Відповідно до підпункту 22 пункту 4 Положення Офіс Президента України відповідно до покладених на нього завдань організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських об`єднань (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв`язання порушених у них проблем.

34. Пунктом 6 Положення передбачено, що Офіс Президента України у процесі виконання покладених на нього завдань взаємодіє в установленому порядку з органами Верховної Ради України та її Апаратом, Кабінетом Міністрів України та його Секретаріатом, Апаратом Ради національної безпеки і оборони України, центральними та місцевими органами виконавчої влади, правоохоронними, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, науковими та іншими установами, організаціями, а також із відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій.

35. Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 03.11.2020 вбачається, що така фактично зводиться до порушеного питання щодо видачі дублікату диплома про закінчення Миколаївського державного педагогічного інституту, вирішення якого не відноситься до повноважень Президента України відповідно до статті 106 Конституції України, а посилання на необхідність вирішення питання шляхом подачі Президентом України до Верховної Ради України проекту закону про встановлення порядку видачі дублікатів дипломів, що видавалися в Українській СРСР, не змінює суть поставленого у зверненні питання.

36. Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630, (далі також - Положення №630, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності, є Міністерство освіти і науки України.

37. Підпунктами 59, 70 та 88 пункту 4 Положення №630 визначено, що Міністерство освіти і науки України, зокрема, за дорученням і в межах, встановлених Кабінетом Міністрів України, реалізує права і обов`язки уповноваженого органу стосовно заснованих державою закладів вищої освіти; затверджує порядок виготовлення, видачі та обліку документів про освіту, вимоги до їх форми та/або змісту; здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МОН, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

38. Наявність у Міністерства освіти і науки України наведених повноважень свідчить про те, що вирішення порушеного у заяві позивача від 03.11.2020 питання про видачу дублікату диплома підлягає вирішенню саме Міністерством освіти і науки України.

39. У позові ОСОБА_1 просить врахувати, зокрема, що ним було оскаржено рішення Міністерства про припинення розгляду його звернень, однак рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 у справі №400/489/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020, у задоволенні його позову відмовлено.

40. У даному контексті колегія суддів зазначає наступне.

41. Як вбачається зі змісту зазначених судових рішень, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправною дію відповідача щодо прийняття рішення від 30.10.2019 про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра), здобуту ОСОБА_1 у 1981 році; визнання протиправним і нечинним рішення Міністерства освіти і науки України від 30.10.2019 про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра), здобуту ОСОБА_1 у 1981 році.

42. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 у справі №400/489/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020, у задоволенні позову відмовлено.

43. Ухвалюючи зазначені судові рішення, суди виходили з того, що оскільки звернення ОСОБА_1 відповідачем розглянуто у передбачений Законом України «Про звернення громадян» строк, питання, які ставились ним у зверненні вже були розглянуті та на них надано відповіді, а тому відповідачем правомірно відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян» прийнято рішення про припинення розгляду звернень.

44. Колегія суддів зауважує, що ті факти, що Міністерство освіти і науки України відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян» прийняло рішення про припинення розгляду звернень ОСОБА_1 щодо порушених ним питань стосовно можливості отримання дубліката диплома, здобутого за часів Української РСР, та набрання законної сили судовим рішенням, яким відмовлено у визнанні такого рішення протиправним і нечинним, а дій Міністерства щодо його прийняття - протиправними, не спростовує висновків про те, що знов отримана Президентом України заява позивача із порушеними питаннями, що не входять до його компетенції, повинна надсилатись ним за належністю відповідному органу (у цьому випадку Міністерству освіти і науки України), як цього вимагають положення статті 7 вказаного Закону, оскільки те, що останній не розглядає повторні звернення від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, не наділяє Президента України повноваженнями надавати відповідь по суті такого звернення замість компетентного органу, а тому колегія суддів відхиляє відповідні доводи позивача, викладені у позовній заяві, так як такі не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

45. Щодо посилання позивача на статтю 19 Закону України «Про звернення громадян» в обґрунтування своєї вимоги про зобов`язання відповідача розглянути заяву від 03.11.2020 і повідомити його про результати перевірки заяви та суть прийнятого рішення, колегія суддів зазначає наступне.

46. Відповідно до змісту статті 3 Закону України «Про звернення громадян» звернення позивача від 03.11.2020 по суті є пропозицією (звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства), а не заявою, як вважає позивач.

47. Як вбачається зі змісту статті 19 Закону України «Про звернення громадян», така встановлює обов`язки органів державної влади місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг. Натомість оскільки заява позивача від 03.11.2020 за її змістом є пропозицією, а не заявою чи скаргою у розумінні статті 3 Закону України «Про звернення громадян», а тому колегія суддів відхиляє відповідні доводи позивача,

48. Окрім цього колегія суддів зазначає, що згідно з приписами частини четвертої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, однак, як встановлено судом, заява позивача від 03.11.2020 не містить ознак скарги, визначених частиною четвертою статті 3 цього Закону, отже на нього не розповсюджуються перелічені заборони.

49. Також колегія суддів зауважує, що надане статтею 93 Конституції України Президенту України право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України є його правом, а не обов`язком.

50. Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що звернення позивача правомірно направлено структурним підрозділом Офісу Президента України за належністю до компетентного органу з повідомленням про це позивача, оскільки вирішення порушеного у його зверненні питання не належить до повноважень Президента України чи створених ним консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів і служб, а відноситься саме до компетенції Міністерства освіти і науки України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

51. Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений у рішенні Верховного Суду від 22.06.2020 у справі №9901/140/20, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2020.

52. Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

53. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, то такі розподілу не підлягають.

Керуючись статями 139, 242-246, 255, 262, 266 КАС України, Верховний Суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді: Я. О. Берназюк

А. Ю. Бучик

Л. Л. Мороз

А. І. Рибачук