Справа № 400/2384/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 р. № 400/2384/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, 65007

про:скасування наказу від 11.06.2020 р. № 27-дв,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовними вимогами до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту - Відповідач) (з урахуванням збільшення позовних вимог) про скасування Наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 11.06.2020 р. № 27-дв та скасування Подання дисциплінарної комісії від 03.06.2020 року «Про результати розгляду дисциплінарної справи стосовно державного виконавця Інгульського виділу ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса)» (далі по тексту - Комісія).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в її діях відсутній склад дисциплінарного проступку. Правильність прийняття нею процесуальних рішень під час проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 20828075 підтверджена Постановою Начальника Інгульського ДВС від 02.04.2020 року «Про перевірку законності виконавчого провадження». Дисциплінарна комісія вийшла за межі своїх повноважень, надаючи оцінку її діям як процесуальної особи та визначаючи в своєму поданні, які саме процесуальні недоліки має хід виконання ВП № 20828075. Позивач зазначає, що Комісія виклала хибні факти в Поданні «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», а як наслідок Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності належить скасувати. Окрім того, Позивач зазначає, що Відповідач не мав законодавчих підстав призначати «Службову перевірку», оскільки законодавством передбачено проведення «Службового розслідування» стосовно осіб, уповноважений на виконання функцій держави, у тому числі, державних службовців (Постанова КМУ № 950 від 13.06.2006 року зі змінами). Просить суд скасувати Наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 11.06.2020 р. № 27-дв та скасувати Подання дисциплінарної комісії від 03.06.2020 року.

12.08.2020 р. відповідач подав Відзив на позовну заяву (т. 1 а. с. 70-77), де обґрунтовує свою позицію наступним: під час проведення позапланової цільової перевірки діяльності Управління забезпечення примусового виконання рішень відповідно до наказу Міністерства юстиції України, виявлено порушення державним виконавцем вимог п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) в частині скасування обтяжень нерухомого майна боржника без наявності судових рішень про скасування арешту по ВП № 20828075. Відповідачем ініційовано питання про проведення службової перевірки стосовно посадової особи - державного виконавця ОСОБА_1 (відповідно до вимог ЗУ «Про державну службу»), під час якої відібрано пояснення у позивача, начальника відділу ДВС Терещенко А.О., діловодів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Дисциплінарною комісією встановлені рід порушень Закону № 1404, які допустила Позивач під час здійснення примусового виконання по ВП № 20828075. Так, ОСОБА_1 винесено постанову про відновлення ВП № 20828075 всупереч вимог ч. 1 ст. 41 Закону № 1404 та розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень. При зверненні до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження за заявою заінтересованої особи, позивачем порушено ч. 2 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та ч. 4 ст. 15 Закону № 1404. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена позивачем без дотримання положень п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404. Крім того, позивач безпідставно припинила обтяження нерухомого майна на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, за відсутності Ухвали суду про скасування заходів забезпечення позову, а лише на підставі доказів повного виконання рішення суду. Начальником відділу ДВС Павлюком П.М. під час перевірки законності ВП № 20828075 не дотримано вимоги абзацу 2 ч. 3 ст. 74 Закону № 1404. Отже, в діях Позивача наявний склад дисциплінарного проступку, а відтак оскаржуваний позивачем Висновок комісії та Наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є обґрунтованими, законними й такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

19.08.2020 р. позивач подала відповідь на відзив (т. 2 а. с. 1-3), в якій відзначила, що проведення службової перевірки, ініційованої Управлінням забезпечення примусового виконання рішень, на підставі якої складено акт службової перевірки від 30.04.2020 р., не передбачено чинним законодавством, тому не може бути доказом у даній справі. У ВП № 20828075 дії позивача як державного виконавця не оскаржувалися, незаконними чи протиправними не визнавалися. Постановою начальника Інгульського відділу ДВС Павлюка П.М., яка не оскаржена та не скасована, її дії визнано законними.

01.09.2020 р. відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (т. 2 а. с. 6-10), згідно з якими п. 6.5 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 р. № 1707/5, надає право відповідачу здійснювати перевірки в підвідомчих органах. Здійснюючи службову перевірку, відповідач діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством. Дії позивача щодо зняття арешту з майна за заявою стягувача про повернення виконавчого документа без виконання, могли бути вчинені нею лише щодо виконавчого листа про стягнення з боржника грошових коштів і накладення відповідного арешту державним виконавцем відповідно до ст. 56 Закону № 1404 для забезпечення виконання рішення суду саме про стягнення грошових коштів з боржника. Позивач мала право винести постанову про відновлення втраченого виконавчого провадження лише після надходження до неї дубліката виконавчого документа, проте вона не зверталась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа і відновила виконавче провадження фактично за відсутності правових підстав. Комісією встановлено факт порушення позивачем вимог Закону № 1404, а як наслідок, в діях ОСОБА_1 є наявність дисциплінарного проступку, що підтверджено відповідними документами. Таким чином, у Відповідача були всі законні підстави для застосування дисциплінарного стягнення. Під час прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності Відповідачем було встановлено відсутність обставин, що обтяжують дисциплінарну відповідальність та встановлено пом`якшуючі обставини. Аргументів про порушення процедури притягнення особи до дисциплінарної відповідальності позивач не наводить.

Ухвалою від 11.11.2020 р. суд прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог та постановив розглядати справу з позовними вимогами про: скасування наказу від 11.06.2020 р. № 27-дв; скасування подання дисциплінарної комісії щодо результатів розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_1 від 03.06.2020 р.

30.11.2020 р. відповідач подав відзив на заяву про доповнення позовних вимог (т. 2 а. с. 30-34), де зазначив, що подання дисциплінарної комісії має рекомендаційний характер, а рішенням про накладення дисциплінарного стягнення є виключно відповідний акт суб`єкта призначення (наказ). Позовна вимога про скасування подання дисциплінарної комісії за своєю суттю є спором, який не підлягає судовому розгляду, а відтак провадження у цій частині позовних вимог має бути закрито.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач працює на посаді головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та її посада відноситься до категорії «В» державних службовців.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 02.03.2020 р. № 505 у березні 2020 року проведено позапланову цільову перевірку діяльності Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), під час якої перевірялася робота органів ДВС Миколаївської області, зокрема, Інгульського відділу ДВС (далі по тексту - Відділ ДВС). За результатами проведеної перевірки складено Довідку від 13.03.2020 р. із зазначенням недоліків, виявлених у ході її проведення. Так, у вказаній довідці зазначено про порушення державним виконавцем відділу ДВС вимог п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404 в частині скасування обтяжень нерухомого майна боржника без наявності судових рішень про скасування арешту по виконавчому провадженню № 20828075.

На підставі подання в.о. заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про проведення службової перевірки наказом від 08.04.2020 р. № 827-к створено комісію для проведення службової перевірки (т. 1 а. с. 93-96).

30.04.2020 р. складено акт службової перевірки (т. 1 а. с. 59-66), згідно з яким встановлено наступне:

- позивач винесла постанову про відновлення ВП № 20828075 всупереч вимог ч. 1 ст. 41 Закону № 1404 та розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень;

- позивач всупереч положень ч. 2 ст. 442 ЦПК України та ч. 4 ст. 15 Закону № 1404 направила до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву про заміну сторони виконавчого провадження;

- позивач винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без дотримання положень п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404;

- правових підстав для вчинення реєстраційних дій щодо припинення в Державному реєстрі прав на нерухоме майно обтяжень за № 35160369 не встановлено.

За результатами службової перевірки комісією рекомендовано розглянути питання про порушення дисциплінарного провадження щодо Начальника Інгульського відділу ДВС ОСОБА_4 та головного державного виконавця ОСОБА_1

07.05.2020 р. начальником Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано наказ № 1108-к про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 80).

За результатами розгляду дисциплінарної справи 03.06.2020 р. дисциплінарною комісією складено Подання, в якому зроблено висновок про наявність у діях Позивача ознак дисциплінарного проступку, визначеного п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889 (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень), та запропоновано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності, застосувавши дисциплінарне стягнення у вигляді догани (т. 1 а. с. 53-58).

Наказом від 11.06.2020 р. № 27-дв "Про накладення дисциплінарного стягнення" позивачу оголошено догану (т. 1 а. с. 10-12).

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності державних службовців, якими є зокрема державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби, врегульовано Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).

Основні обов`язки державного службовця закріплені у статті 8 Закону № 889-VIII, відповідно до якої державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб, він зобов`язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Статтею 62 Закон № 889-VIII закріплено, що державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця.

У силу вимог частини першої статті 64 Закону № 889-VIII, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни, державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 65 зазначеного Закону, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

При цьому, дисциплінарними проступками згідно пункту 7 частини другої цієї статті є: перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону № 889-VIII, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з частиною другою статті 67 Закону № 889-VIII обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень;

3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород;

4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Пунктом 5 частини четвертої статті 67 зазначеного Закону встановлено, що обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини п`ятої статті 66 Закону № 889-VIII, звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

З аналізу норм чинного законодавства, яке регулює особливості проходження державної служби та особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців вбачається, що державний службовець повинен сумлінно виконувати службові обов`язки та у разі вчинення дисциплінарного проступку може бути звільнений за перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 69 Закону № 889-VIII встановлено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Так, Відповідач Наказом № 1108-к від 07.05.2020 року утворив дисциплінарну комісію з метою проведення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 .

Висновки дисциплінарного провадження й стали підставою для написання Подання від 03.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (яке оскаржує Позивач).

У своїй позовній заяві (заяві про збільшення позовних вимог) Позивач не оскаржує процедуру проведення дисциплінарного провадження, не оскаржує Висновки дисциплінарного провадження, до яких дійшла дисциплінарна комісія.

Позивач наполягає на тому, що Відповідачем протиправно призначено та проведено з 08.04.2020 року по 30.04.2020 року «Службову перевірку», а не «Службове розслідування». А оскільки Відповідачем не дотримана форма та межі проведення «Службового розслідування», то й висновки проведеного дисциплінарного провадження є хибними, а Подання про притягнення її до дисциплінарної відповідальності належить скасуванню.

Суд не може погодилися з позицією Позивача, оскільки: По-перше, Висновки «Службової перевірки» не покладено в основу притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності. Матеріалами справи підтверджено, що Акт «Службової перевірки» від 30.04.2020 року став підставою для призначення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 80). Службовою перевіркою були охоплені дії посадових осіб Інгульського ВДВС під час проведення примусового виконання по ВП № 20828075. Позивач не оскаржує Наказ Відповідача про здійснення дисциплінарного провадження № 1108-к від 97.05.2020 року.

Форма проведення інспектуючого заходу контролюючим органом у межах своїх повноважень ніяким чином не спростовує факти виявлених порушень у діях державного службовця ОСОБА_1 . Суд наголошує, що предметом розгляду цієї справи не є правильність призначення та проведення саме «Службової перевірки» Відповідачем, а предмет розгляду цієї справи - правомірність винесення Наказу Про притягнення до дисциплінарної відповідальності Позивача.

По-друге, Оскаржуване Позивачем Подання дисциплінарної комісії не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України та носить лише рекомендаційний характер для посадової особи, яка приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення на державного службовця. А відтак, відповідно до положень ч. 1 ст. 238 КАС України провадження в цій частині позовних вимог закрито.

Згідно положень частин 7-11 статті 69 Закону № 889-VIII члени дисциплінарної комісії на першому засіданні обирають голову та секретаря дисциплінарної комісії. Засідання дисциплінарної комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин її членів. Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

При цьому, частиною першою статті 71 Закону № 889-VIII обумовлено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

Виходячи з аналізу вище перелічених норм права, слід зробити висновок, що при виявленні Дисциплінарною комісією факту перевищення державним службовцем повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду та/ або з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, може проводитися службове розслідування.

У даному випадку Дисциплінарною комісією не було призначено Службове розслідування стосовно Позивача.

Частинами першою - третьою статті 73 Закону № 889-VIII передбачено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Частиною першою статті 74 Закону № 889-VIII закріплено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Статтею 75 зазначеного Закону встановлено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

У силу вимог частин першої та другої статті 77 Закону № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

У той же час, частиною третьої вказаної статті визначено, що якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

Зі змісту положень Закону № 889-VIII вбачається, що законодавцем чітко визначені як підстави, так і порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців.

Як свідчать матеріали справи, Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) в порядку та строки, передбачені Законом № 889-VIII проведено дисциплінарне провадження відносно Позивача, за результатами якого виявлено, що під час виконання ВП № 20828075 Позивачем порушено вимоги Закону № 1404, а саме:

- позивач винесла постанову про відновлення виконавчого провадження всупереч вимог ч. 1 ст. 41 Закону № 1404 та розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень;

- позивач всупереч положень ч. 2 ст. 442 ЦПК України та ч. 4 ст. 15 Закону № 1404 направила до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву про заміну сторони виконавчого провадження;

- позивач винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без дотримання положень п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404;

- правових підстав для вчинення реєстраційних дій щодо припинення в Державному реєстрі прав на нерухоме майно обтяжень за № 35160369 не встановлено.

Посилання Позивача на проведену перевірку її дій Начальником Інгульського ВДВС, за результатами якої винесена Постанова від 02.04.2020 року, та де Начальник надав позитивний висновок діям державного виконавця по виконанню ВП № 20828075 не можуть бути взяті судом до уваги. Предметом перевірки Начальником Інгульського ДВС були дії ОСОБА_1 , які стосувалися застосування нею положень ст. 37 Закону № 1404 (т. 1 а. с. 22-23).

Дисциплінарною ж комісією встановлені порушення не тільки застосування ст. 37 Закону № 1404 (безпідставне закінчення виконавчого провадження за повним фактичним виконаним зі зняттям арешту з майна), а встановлені й інші порушення, а саме: всупереч ч. 4 ст. 15 Закону № 1404 направила до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву про заміну сторони виконавчого провадження; позивач винесла постанову про відновлення виконавчого провадження всупереч вимог ч. 1 ст. 41 Закону № 1404 та розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень; позивач всупереч положень ч. 2 ст. 442 ЦПК України та ч. 4 ст. 15 Закону № 1404 направила до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву про заміну сторони виконавчого провадження; правових підстав для вчинення реєстраційних дій щодо припинення в Державному реєстрі прав на нерухоме майно обтяжень за № 35160369 не встановлено. Ці порушення не були предметом перевірки Начальника Інгульського ВДВС та ніяким чином не висвітлені в його Постанові про проведення перевірки.

Вказані висновки були здійснені Дисциплінарною комісією на підставі паперових документів, відомостей з реєстру ВП, пояснень співробітників, у тому числі пояснень самої Позивачки.

Частиною 1 ст. 64 Закону № 889 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону № 889 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарним проступком є, зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889).

Відповідно до ст. 66 Закону № 889 до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (ч. 3 ст. 66 Закону № 889).

Обрання виду дисциплінарного стягнення належить виключно до повноважень керівника. До того ж, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків ч. 3 ст. 66 Закону № 889 прямо передбачає можливість застосування саме оголошення догани.

Оскаржуваний наказ прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 889.

На підставі ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не довела обставин, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, натомість відповідач довів правомірність оскаржуваного наказу, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Б. Хмельницького, 34, м. Одеса, 65007, ідентифікаційний код 43315529) про скасування наказу від 11.06.2020 р. № 27-дв - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 03.02.2021 р.

Суддя Н.В. Лісовська