Справа № 826/5566/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5566/18 Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 жовтня 2017 року №,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом звернулося Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - позивач, апелянт, ПАТ «Українська залізниця») до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі - відповідач, ОВВП ДПС) з вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 жовтня 2017 року №, зазначаючи, що при проведенні камеральної перевірки дослідженню підлягають дані податкової звітності, а отже в акті за результатами проведення камеральної перевірки можуть бути зафіксовані лише встановлені помилки (порушення) у податковій звітності або обставини неподання (несвоєчасного подання) податкової звітності. Позивач стверджує, що до 01.12.2017 року до предмету камеральної перевірки не входило питання своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. На думку позивача, здійснивши 03.10.2017 року камеральну перевірку податкової звітності ПАТ «Українська залізниця», оформлену актом №3368/28-10-42-08/40075815, Офіс великих платників податків діяв не на підставі та не у спосіб, визначений чинним законодавством, а відтак висновки акту перевірки не можна вважати обґрунтованими. При цьому, на думку позивача, невиконання вимог Податкового кодексу України при проведенні перевірки безвідносно до виду такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Додатково зазначено, що термін реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не є даними податкової звітності, які є предметом камеральної перевірки та повинні досліджуватись під час її проведення, а отже Офісом великих платників, не в спосіб, встановлений законодавством, складено акт з посиланням на таке порушення як несвоєчасна реєстрація податкової накладної, що є підставою для визнання протиправним податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі такого акту перевірки.

Також позивач зазначив, що податковим органом в акті перевірки не враховано принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки Акту камеральної перевірки від 03.10.2017 №3368/28-10-42-08/40075815, предметом якої є своєчасність реєстрації в ЄРПН податкових накладних з датою виписки з 30.04.2016 по 31.05.2016 та датою реєстрації з 23.05.2016 по 05.07.2016. При цьому відповідачем здійснено окрему повноцінну перевірку лише за даними ЄРПН, що не відповідає положенням Податкового кодексу України.

Окрім того позивач вважає, що відповідачем порушено строки проведення перевірки, а також звертає увагу, що зміни до Податкового кодексу України в частині визначення предмету камеральної перевірки набрали законної сили лише 01.01.2017, тому відповідно до конституційного принципу незворотності дії в часі нормативно-правових актів до порушення термінів реєстрації податкових накладних за періоди до 01.01.2017 року не застосовуються.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги згідно ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Українська залізниця», встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти поданих заяв та клопотань. Іншою ухвалою від 04 грудня 2020 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 23 грудня 2020 року.

Від ОВПП ДПС відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в прядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Українська залізниця», суд першої інстанції виходив з тих обставин, що Офісом великих платників податків Державної податкової служби на підставі пункту 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України в порядку статті 76 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації ПАТ «Українська залізниця» в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 30.04.2016 року по 31.05.2016 року, за результатами якої складено відповідний акт від 03.10.2017 року №3368/28-10-42-08/40075815.

При перевірці використано реєстр податкових накладних, де в графі продавець зазначено - ПАТ «Українська залізниця» з датою виписки податкових накладних з 30.04.2016 року по 31.05.2016 та датою реєстрації з 23.05.2016 року по 05.07.2016 року, наявної в базах даних Державної фіскальної служби.

Камеральною перевіркою встановлені порушення ПАТ «Українська залізниця» пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме - граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначені в таблиці 1.

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом видано податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2017, яким до ПАТ «Українська залізниця» за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ у розмірі 342 007, 98 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 34 200, 80 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ у розмірі 4 347, 40 грн. застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 869, 48 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ у розмірі 181, 66 грн. застосовано штраф у розмірі 30% у сумі 54, 50 грн.

Такі обставини стали передумовою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Аналізуючи підстави, згідно яких суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, колегія суддів враховує положення пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, відповідно до якого контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Порядок проведення камеральних перевірок врегульований статтею 76 Податкового кодексу України. Така перевірка проводиться посадовими особами податкового органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов`язкова.

Згідно з пунктом 76.2 цієї ж статті порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Також, питання проведення камеральних перевірок врегульовано Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, затвердженими наказом Міністерства доходів і зборів України від 14 червня 2013 року №165 (далі по тексту - Методичні рекомендації).

Зокрема, відповідно до підпункту 2.5.1 пункту 2.1 Методичних рекомендацій після закінчення строку, наданого платнику податків в інформаційному (електронному) повідомленні для самостійного виправлення помилок, проводиться камеральна (електронна) перевірка, за наслідками якої складається (формується): у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності - Акт про результати камеральної перевірки.

Отже, положення статей 75 і 76 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час складення податкових накладних, які були предметом перевірки, предметом камеральної перевірки могла бути лише податкова звітність, тобто правильність відомостей, зазначених у відповідній податковій звітності.

Водночас, починаючи з 01.01.2017 року, у зв`язку з внесеними змінами до Податкового кодексу України підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу викладено у новій редакції, яка передбачає, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Тобто, право проведення перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних в межах камеральної перевірки надано контролюючому органу з 01.01.2017 року.

Матеріали справи вказують на те, що перевірка позивача, предметом якої стала своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, проведена 18.12.2017, тобто після надання контролюючому органу права на здійснення такої перевірки в межах камеральної.

Виходячи з правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 06.03.2018 року у справі №821/193/17 (№К/9901/1857/17), метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних, арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження/завищення податкових зобов`язань або свідчать про допущені платником податків порушення термінів, порядку реєстрації податкових накладних, акцизних накладних або про неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, відповідальність за що передбачена статтями 120, 120-1, 120-2 Податкового кодексу України.

Наведене дає підстави для висновку, що надані контролюючому органу повноваження проводити камеральні перевірки на підставі даних Єдиного реєстру податкових накладних охоплюють серед іншого й питання дотримання термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, висновки суду першої інстанції стосовно наявності у податкового органу повноважень досліджувати питання дотримання термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних в рамках камеральної перевірки є вірними.

Стосовно доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, щодо порушення відповідачем принципу недопустимості зворотної дії законів та інших нормативно-правових актів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ключовим у даному питанні є визначення моменту виникнення спірних правовідносин між сторонами у справі.

Так, зворотна дія нормативно-правового акта у часі - це дія нового нормативно-правового акту на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності. У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99у за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вказаним рішенням Конституційного Суду України передбачено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте, надання зворотної дії в часі нормативно-правовими актами може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянт помилково вважає, що спірні правовідносини між ним та відповідачем у справі виникли під час подання податкових накладних, оскільки насправді спірні правовідносини, які є предметом дослідження у межах даної адміністративної справи, виникли під час проведення камеральної перевірки позивача та оформлення її результатів, зокрема, в момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому, як вже встановлено колегією суддів, станом на момент проведення перевірки позивача контролюючий орган мав повноваження на здійснення перевірки щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Твердження позивача про зворотне є помилковою позицію, яка не узгоджується з положеннями законодавства та фактичними обставинами у даній справі.

Важливим також є ті обставини, що факт порушення граничних строків реєстрації податкових накладних позивачем не заперечується та не спростовується.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За встановлених обставин, колегія суддів не вбачає процесуальних порушень з боку суду першої інстанції, на які посилається відповідач, а саме на неповне з`ясування обставин справи та не дослідження важливих для справи доказів.

Також колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального права під час ухвалення рішення, та вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Пуюлічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко