Справа № 600/838/17
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 600/838/17 пров. № А/857/14656/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Онишкевича Т. В.
Шинкар Т. І.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом під головуванням судді - Мандзій О.П., повний текст рішення складено - 16.10.2020 року) у справі № 600/838/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, суд-

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Козівського районного суду Тернопільської області з позовною заявою до Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - відповідач), в якій просить:

визнати дії Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" протиправними;

скасувати рішення Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області за №2533/04 від 02.08.2017 року та №2349/04 від 14.07.2017 року, викладене у формі листа-відповіді про відмову ОСОБА_1 призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

зобов`язати Козівське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати страховий стаж ОСОБА_1 з 01.01.2004 року по 30.05.2011 року на посаду ектрозварювальника у відкритому акціонерному товаристві "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24" для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Козівське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, і Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 року №10, з дня звернення - 12.04.2017 року, зарахувавши у пільговий трудовий стаж роботу за період з 03.01.1983 року по 14.11.2001 року на посаді електрогазозварювальника, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано відмову Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, у призначенні ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах на підставі п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", викладену у листі №2533/04 від 02.08.2017 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ОСОБА_1 періоди роботи на посадах електрозварювальника з 03.01.1983 року по 06.07.1984 року в Козівському цукровому заводі, з 17.07.1984 року по 24.04.1989 року в Козівському хлібоприймальному підприємстві, з 20.09.1989 року по 01.08.2000 року, з 15.10.2001 року по 30.05.2011 року в ВАТ "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24", з 01.06.2011 року по 14.11.2011 року в ТОВ "Козівський цукровий завод".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 12.04.2017 року.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Стягнуто з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 480 (чотириста вісімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач покликається на рішення Верховного Суду у даній категорії справ та зазначає, що відсутність відомостей про характер та умов праці та про зайнятість позивача на роботах зі шкідливими умовами праці впродовж повного робочого дня унеможливлює підтвердження права на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2. Окрім того вказує, що у Реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про сплату страхових внесків ВАТ "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24" за ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог фактично не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на офіційну електронну адресу учасників справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В разі відсутності електронної адреси в учасників справи дані ухвали суду надсилались засобами поштового зв`язку, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, першої інстанції виходив з того, що зайнятість позивача у шкідливих умовах праці за списком професій і посад №2 є підтвердженими записами трудової книжки.

Щодо періодів роботи позивача після 21.08.1992 року, в які атестації робочого місця не проводилася, то суд зазначив, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому суд вказав, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць, а так само відсутність інформації в реєстрі застрахованих осіб про сплату страхових внесків власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позаяк відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць та сплату страхових внесків покладається на власника підприємства, а не працівника.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-7), протягом трудової діяльності працював електрозварювальником, що підтверджується відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1979 року (а.с.10-18).

Відповідно до записів трудової книжки позивач працював в Козівському цукровому заводі з 03.01.1983 року газорізчиком на підставі наказу №13 від 01.02.1983 року, з 11.01.1984 року електрозварювальником на підставі наказу №1 від 11.01.1984 року та 06.07.1984 року звільнений відповідно до наказу №40 від 02.07.1984 року, про що свідчить також архівна довідка №419/01-8, видана 15.06.2017 року архівним відділом Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області (а.с.20). Довідкою ж архівного відділу Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області №420/01-8 від 15.06.2017 року повідомлено про відсутність наказів про надання відпусток без збереження заробітної плати позивачу (а.с.19).

ОСОБА_1 17.07.1984 року прийнятий на посаду робітника на час заготівлі зерна урожаю по електрозварювальним роботам в Козівському хлібоприймальному підприємстві згідно з наказом №57 від 17.07.1984 року, 15.02.1988 року переведений на посаду електрозварювальника відповідно до наказу №166 від 15.02.1988 року та 24.04.1989 року звільнений на підставі наказу №31 від 24.04.1989 року (а.с.21-22).

В Тернопільському шляхово-будівельному управлінні №24, правонаступником якого є ПАТ "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24", позивач працював електрозварювальником в періоди з 20.09.1989 року по 01.08.2000 року, з 15.10.2001 року по 30.05.2011 року (а.с.18).

Факт роботи позивача газорізальником в ТОВ "Козівський цукровий завод" з 01.06.2011 року по 14.11.2011 року, окрім відповідних записів у його трудовій книжці, стверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу, що відповідачем не заперечується.

Враховуючи вказаний вище стаж роботи на посадах електрозварювальника, позивач звернувся до Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2., за результатами розгляд якої листом від 14.07.2017 року №2349/04 повідомлено про відсутність інформації в реєстрі застрахованих осіб за період роботи з 15.10.2001 року по 30.05.2011 року в ВАТ "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24" про сплату страхових внесків, а тому період з 01.01.2004 року по 30.05.2011 року не буде враховано при прийняті рішення про призначення пенсії (а.с.8).

Листом від 02.08.2017 року №2533/04 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, позаяк при поданні заяви позивачем не надано достатнього переліку документів для призначення такої пенсії, а зокрема довідки щодо зайнятості позивача протягом повного робочого дня на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці (а.с.9).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Як слідує з матеріалів справи підставою для відмови позивачу пенсії на пільгових умовах за списком №2 слугували висновки відповідача стосовно не надання позивачем доказів зайнятості протягом повного робочого дня на роботах зі шкідливими умовами праці та відсутності інформації в реєстрі застрахованих осіб за період роботи з 15.10.2001 року по 30.05.2011 року в ВАТ "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24" про сплату страхових внесків за позивача.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В силу приписів ч.1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Аналогічні положення передбачені п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах незалежно від віку є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією протягом повного робочого дня на робочому місці зі шкідливими умовами праці підтвердженого за результатами атестації умов праці.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Згідно розділу XXXII "Загальні професії" Списку N 2 виробництв, цехів, професій та посад з тяжкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року N 1173, посада електрозварювальника та їй подібні, на яких перебував позивача у вказані періоди, внесена до вказаного списку.

Вказана посада (професія) також внесена до Списку N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року N 10, Списку N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року N 162, та Списку N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2003 року N 36 згідно розділів XXXIII "Загальні професії".

Щодо ж до атестації робочого місця позивача зі шкідливими умовами праці, то як слідує з листів відповідача приведених вище, обставини щодо не проведення атестації робочого місця у певний період не були підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не проведення не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позаяк відповідальність за таку бездіяльність покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, на які посилається відповідач.

Стосовно ж доводів скаржника про відсутність у Реєстрі застрахованих осіб відомостей про сплату страхових внесків ВАТ "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24" за ОСОБА_1 , то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок згідно із ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" покладено на платника єдиного внеску, яким в даному випадку є ВАТ "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24", а контролюючі функції щодо сплати такого внеску покладено на органи Пенсійного фонду України та податкової служби. Відтак, відсутність такої інформації у реєстрі не може мати негативні наслідки для позивача, позаяк не спростовує обставин щодо фактичної роботи позивача у вказаний період.

Одночасно, слід зазначити, що Постановою Правління ПФУ №6-1 від 28.03.2016 року, зареєстрованою 20 квітня 2016 в Міністерстві юстиції України за № 607/28737 затверджено Порядок отримання з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків даних про заробітну плату (дохід) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату.

Пунктом 1 розділу ІІ та п. 1 розділу ІУ якого передбачено, що Пенсійний фонд України протягом п`яти робочих днів з дати одержання повідомлення або звернення про отримання даних про заробітну плату (дохід) фізичних осіб для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату формує запит і подає його до ДФС. Запит формується у разі виникнення потреби, але не частіше ніж один раз на день, та може містити інформацію щодо однієї або декількох фізичних осіб. ДФС надає відповідь на запит Пенсійного фонду України не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати отримання такого запиту.

Як наслідок, відповідач вправі перевірити обставини щодо фактичної роботи позивача не лише заданими відповідних документів, що зберігаються в архівних установах, підприємствах та організаціях але і додатково за даними органу ДФС щодо виплати позивачу у вказаний період заробітної плати ВАТ "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24" з відповідним утриманням податків та зборів.

Відносно ж зайнятості позивача протягом повного робочого дня на роботах зі шкідливими умовами праці, то відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року №637 (далі по тексту Постанова №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17, від 31.03.2020 року у справі №678/65/17.

Дані трудової книжки позивача та долучені до матеріалів справи копії наказів не містять відомостей щодо обсягу зайнятості позивача на роботах зі шкідливими умовами праці впродовж повного робочого дня.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пунктів 3.3, п. 4.1, 4.2 Порядку № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Згідно пункту 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (п.17 Порядку №637).

Згідно п. 18 Порядку №637 - за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цієї Постанови, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Постановою правління Пенсійного фонду України N 18-1 від 10.11.2006, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 за N 1231/13105, затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років ( далі по тексту іменовано- Порядок №18-1).

Пунктами 3, 4 та 15 названого Порядку №18-1 передбачено, що підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії). Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення.

Відповідно до пункту 12 Порядку №18-1 Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та головні управління

Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Враховуючи викладені положення законодавства, наявний трудовий стаж позивача в тому рахунку і у сфері повної зайнятості на роботах зі шкідливими умовами праці може бути підтверджено відповідними документами (зокрема це трудова книжка, а у випадку відсутності відповідних записів у них -уточнюючими довідками по характер та умови праці), а у випадку відсутності таких документів, ліквідації установи, підприємства організації, відсутності правонаступників підтвердження відповідного трудового стажу здійснюється Комісіями з питань підтвердження стажу роботи, шляхом прийняття відповідного рішення на підставі показів не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

При цьому, орган, який призначає пенсію надає особам, які звернулися за її призначенням, допомогу щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії в тому рахунку і для підтвердження пільгового стажу заявника шляхом:

доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати;

витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ) подання додаткових документів, яких не вистачає (зокрема і тих які стосуються повної зайнятості позивача на роботах зі шкідливими умовами праці);

установлення обставин щодо пільгового стажу заявника на підставі показань не менше двох свідків, які б знали по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника про що повідомляється заявник.

З огляду на те, що матеріали справи не містять жодних документів, які підтверджують зайнятість позивача в продовж повного робочого часу на роботах зі шкідливими умовами праці, а також не містять відповідного рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу позивача при Головних управліннях Пенсійного фонду України в областях, то суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого та передчасного висновку про наявність правових підстав для зарахування періодів роботи позивача до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та призначення такої пенсії. Як наслідок, рішення суду першої інстанції у вказаній частині підлягає скасуванню.

Поряд з тим, колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах також є необґрунтованою та передчасною, позаяк постановлена відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Зокрема зважаючи на відсутність за даними трудової книжки відомостей щодо повної зайнятості позивача впродовж робочого дня на роботах зі шкідливими умовами праці, відповідач не надав позивачу належної допомоги в одержанні відсутніх документів, шляхом їх витребування від підприємств, установ та організацій (в тому рахунку і від архівних установ), а у випадку відсутності таких документів не запропонував позивачу підтвердити належний йому трудовий стаж у сфері повної зайнятості на роботах зі шкідливими умовами праці показами не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Окрім того, зважаючи на відсутність в реєстрі відомостей про сплату страхових внесків підприємством за позивача, відповідач не витребував відповідних документів та інформації від підприємств, установ і організацій, їх правонаступників та не перевірив обставин щодо фактичної роботи позивача на вказаному ним підприємстві, шляхом отримання відповідної інформації від податкового органу щодо виплати позивачу заробітної плати та сплату сум податків та відповідних зборів.

Як наслідок така відмова у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах є такою, що постановлена відповідачем не добросовісно, не розсудливо та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямовано це рішення (дія).

При цьому, колегія суддів зазначає, що аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008 року, постанові ВАСУ від 28.07.2015 року справа №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що фактично відповідачем у межах належних йому повноважень не здійснено належного розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії на пільгових умовах з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення та не прийнято з цього питання обґрунтованого рішення.

Водночас, колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту порушеного права людини.

З огляду на приведені положення законодавства та фактичні обставини справи за яких має місце неналежне виконання відповідачем повноважень у сфері надання позивачу, як особі, яка звернулася за призначення пенсії, допомоги у пошуках та витребуванні необхідних для призначення пенсії документів та зважаючи на приведені положення законодавства за яких суд не вправі перебирати на себе непритаманні йому функції у призначення пенсій та встановлення обставин щодо повної зайнятості позивача за відсутності відповідних документів, колегія суддів керуючись ч.2 ст.9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою захисту порушеного права позивача та задовольнити у названій частині позов у спосіб зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача з урахуванням приведеного законодавства та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати в частині призначення пенсії та зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 600/838/17 скасувати у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи на посадах електрозварювальника з 03.01.1983 року по 06.07.1984 року в Козівському цукровому заводі, з 17.07.1984 року по 24.04.1989 року в Козівському хлібоприймальному підприємстві, з 20.09.1989 року по 01.08.2000 року, з 15.10.2001 року по 30.05.2011 року в ВАТ "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24", з 01.06.2011 року по 14.11.2011 року в ТОВ "Козівський цукровий завод" та призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 12.04.2017 року.

Ухвалити в цій частині постанову, якою у задоволенні вказаних вимог відмовити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області розглянути подану ОСОБА_1 заяву та документи про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням приведених положень законодавства і викладених висновків у даному судовому рішенні та прийняти за результатами такого розгляду відповідне рішення про яке невідкладно повідомити ОСОБА_1 в установленому порядку.

У решті рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Т. В. Онишкевич
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 03 лютого 2021 року.