Справа № 826/15097/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 826/15097/17

адміністративне провадження № К/9901/32432/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 826/15097/17

за адміністративним позовом Державного підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр Державної адміністрації залізничного транспорту України» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,

за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Кобаль М. І., Беспалов О. О., Степанюк А. Г.) від 23 жовтня 2020 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр Державної адміністрації залізничного транспорту України» з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (правонаступником, якого є Головне управління Державної податкової служби у місті Києві) та просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 14 липня 2016 року № .

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року позов задоволено.

3. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, яку хвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року залишено без руху та запропоновано усунути недоліки апеляційної скарги шляхом подання до апеляційного суду оригіналу документу (квитанції) про сплату судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" порядку в розмірі 291 926 грн. 40 коп.

4. 22 квітня 2019 року відповідачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору та продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року.

5. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору - відмовлено. Клопотання Головного управління ДФС у м. Києві про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року задоволено та продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги на 10 (десять) днів з моменту отримання даної ухвали.

6. На виконання вимог зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції Головним управлінням ДФС у м. Києві повторно подано відстрочення сплати судового збору або продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги. Проте, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у задоволені вказаного клопотання відмолено, внаслідок чого, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

7. Відповідачем 16 жовтня 2019 року повторно подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

8. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків десять днів з моменту отримання даної ухвали, шляхом подання до суду апеляційної інстанції обґрунтованого клопотання про поновлення строку з зазначенням поважності причин такого пропуску, достатніх для його поновлення, та наданням вищезазначених належних доказів такого пропуску.

9. 07 листопада 2019 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ГУ ДФС у місті Києві про роз`яснення ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху (далі по тексту - заява), в якій останнє просило надати відповіді на такі питання:

- чому судом проігноровано та не вжито належних заходів щодо встановлення дійсності не направлення/ не передання апеляційної скарги ГУ ДФС у місті Києві від 07 червня 2019 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду (що зумовило звернутися відповідача з апеляційною скаргою втретє)?

- на підставі чого Суд вважає факт несплати судового збору, у зв`язку з відсутністю грошових коштів у відповідача (під час подання первинної апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року) визначений ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2019 року перешкодою для повторного подання апеляційної скарги?

10. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про роз`яснення ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху відмовлено.

11. На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 07 листопада 2019 року від скаржника до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків. В зазначеній ухвалі податковий орган просить поновити строк на апеляційне оскарження та вважати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

12. Зазначена заява обґрунтована тим, що податковим органом вживалися заходи щодо сплати судового збору для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, проте на момент спливу строку на оскарження, судовий збір сплачено не було, що унеможливило подання апеляційної скарги. Також, скаржником наголошено, що останнім 07 червня 2019 року було подано до суду першої інстанції апеляційну скаргу, між тим, зазначена апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції передана не була. Зазначене підтверджується службовою запискою судді Бояринцевої М. А. (а.с.70). Відповідач вважає, що з огляду на зазначені обставини, строк на апеляційне оскарження пропущено ним з поважних причин.

13. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року відмовлено, внаслідок чого, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року відмовлено.

14. Відповідач не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду апеляційної інстанції оскаржив його до суду касаційної інстанції.

15. За наслідками розгляду касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, постановою Верховного суду від 19 травня 2020 року скасовано ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року, та направлено справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

16. Скасовуючи ухвалу апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, суд касаційної інстанції зазначив про те, що суд апеляційної інстанції не перевірив та не з`ясував результати проведення службової перевірки стосовно руху апеляційної скарги від 07 червня 2019 року в суді першої інстанції, а також не надав оцінку таким обставинам.

Крім того, Верховним судом зазначено, що судом апеляційної інстанції не з`ясовано чи було додано документ про сплату судового збору до апеляційної скарги, що подана у червні 2019 року, чи було надано докази регулярного та послідовного вчинення активних дій з метою виконання процесуального обов`язку зі сплати судового збору у справі з моменту виникнення права на апеляційне оскарження до дати звернення із апеляційною скаргою у червні 2019 року.

З огляду на встановлені обставини, касаційна інстанція дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції передчасно визнав наведені відповідачем підстави пропуску строку апеляційного оскарження, неповажними.

17. Після повторного надходження даної справи до суду апеляційної інстанції 26 травня 2020 року, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року залишено без руху. Апелянту надано строк для усунення недоліків, шляхом зобов`язання Окружного адміністративного суду міста Києва надати Шостому апеляційному адміністративному суду отримані результати проведеної службової перевірки стосовно руху апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 07 червня 2019 року у справі № 826/15097/17, а також зобов`язано ГУ ДФС у місті Києві, надати суду апеляційної інстанції наступні документи:

- оригінал апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка була подана у жовтні 2019 року, залишена без руху судом апеляційної інстанції 24 жовтня 2019 року та повернута останньому після постановлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження від 19 листопада 2019 року;

- інформацію чи було ГУ ДФС у місті Києві додано документ про сплату судового збору до апеляційної скарги, яка була подана у червні 2019 року, якщо так, то докази вказаної сплати та подання їх до суду першої інстанції у червні 2019 року.

18. На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року, від ГУ ДФС у місті Києві 20 липня 2020 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява про усунення недоліків. До вказаної заяви відповідачем додано оригінал апеляційної скарги від 16 жовтня 2019 року, який міститься в матеріалах справи. Також, у заяві скаржник наголошував на неможливості податкового органу сплатити судовий збір та надання доступу останньому до правосуддя.

19. З огляду на ненадання Окружним адміністративним судом міста Києва результатів проведеної службової перевірки стосовно руху апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 07 червня 2019 року у справі № 826/15097/17, Шостим апеляційним адміністративним судом повторно постановлено ухвалу від 08 вересня 2020 року, у якій повторно зобов`язано Окружний адміністративний суд міста Києва надати Шостому апеляційному адміністративному суду отримані результати проведеної службової перевірки стосовно руху апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 07 червня 2019 року у справі № 826/15097/17.

Також, вказаною ухвалою апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року залишено без руху.

Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві), надати суду апеляційної інстанції наступні документи:

- оригінал апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 06 червня 2019 року № б/н, зі штампом Окружного адміністративного суду міста Києва та відміткою про отримання вказаної апеляційної скарги 07 червня 2019 року.

Роз`яснено апелянту, що у випадку не виконання вимог ухвали у встановлений строк до апеляційної скарги буде застосовано положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

20. На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року, Окружним адміністративним судом міста Києва надано інформацію, яка викладена в листі № 03-9/1914/20 від 22 вересня 2020 року, що згідно даних автоматизованої системи документообігу суду, станом на дату надання інформації, запитувана апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 07 червня 2019 року не обліковується.

Також, судом першої інстанції зазначено, що питання про проведення службової перевірки не ставилося і не проводилося.

21. У свою чергу, 25 вересня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання Головного управління Державної податкової служби у місті Києві в якому зазначено про те, що відповідач надає суду апеляційної інстанції копію другого примірника апеляційної скарги від 06 червня 2019 року № б/н, із штампом Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2020 року, оскільки оригінал апеляційної скарги було подано через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва.

22. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року відмовлено, внаслідок чого, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року відмовлено.

23. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

24. Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою; замінено Головне управління ДФС у м. Києві його правонаступником- Головним управлінням ДПС у м. Києві; встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу.

25. 11 січня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

26. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

27. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем не виконано вимоги суду апеляційної інстанції, зазначені в ухвалі від 08 вересня 2020 року, та не надано оригінал апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 06 червня 2019 року № б/н. Крім того, ані Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві, ані його правонаступником Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві не надано суду апеляційної інстанції оригінал першого аркуша апеляційної скарги з відміткою отримання судом 07 червня 2019 року первинної апеляційної скарги. Зазначені обставини спростовують доводи скаржника, через відсутність належних доказів подання апеляційної скарги до Окружного адміністративного суду міста Києва. З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апелянтом не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 21 лютого 2019 року.

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

28. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

29. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, здійснює виклад обставин та надає їм відповідну оцінку, цитую норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням, а тому повторному зазначенню не потребують.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Верховний Суд, переглянувши оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), виходить з такого.

31. Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 2 КАС України забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

32. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

33. За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

34. Відповідно до приписів статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

35. При цьому за приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

36. Відповідно до частини третьої статті 298 КАС апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

37. За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

38. Отже, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

39. Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

40. Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

41. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

42. Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

43. Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

44. Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

45. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

46. Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

47. Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

48. Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

49. При перевірці мотивів суду апеляційної інстанції, що стали підставою для визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року у справі № 826/15097/17 неповажними, суд касаційної інстанції, встановив, що на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року, Окружним адміністративним судом міста Києва надано інформацію, яка викладена в листі № 03-9/1914/20 від 22 вересня 2020 року, відповідно до якого судом першої інстанції було зазначено, що при огляді копії першого аркушу апеляційної скарги з відміткою про отримання судом 07 червня 2019 року встановлено, що вказаний документ прийнято працівником, який 25 червня 2019 року у відділі документального обігу, контролю за забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) не працював. Тобто, Окружним адміністративним судом міста Києва по суті не заперечувався факт отримання працівником суду 07 червня 2019 року апеляційної скарги.

50. Натомість, суд апеляційної інстанції на зазначене не звернув уваги, внаслідок чого, не у повній мірі дослідив вказаний документ, у зв`язку з чим не з`ясовував обставин щодо прийняття/неприйняття спірної апеляційної скарги поданої до суду першої інстанції у червні 2019 року, а також не надав належної оцінки таким обставинам.

51. Суд касаційної інстанції звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що при вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження суду слід приділити особливу увагу щодо наявності чи відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право на апеляційне оскарження в межах визначеного процесуального строку.

52. При цьому, суд має враховувати поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини, в тому числі щодо сплати судового збору.

53. Для правильного вирішення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суду апеляційної інстанції необхідно надавати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого процесуальним законом строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і т.д.

54. Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

55. При наданні оцінки доводам та доказам сторони, які вона вважає можуть слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції має діяти у рамках, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

56. Отже, при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження суду апеляційної інстанції слід ретельно перевірити наявність (або відсутність) підстав для відмови в поновлені строку за апеляційне оскарження.

57. Також, слід зазначити те, що при обмеженні, зокрема, апеляційного оскарження судового рішення порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97.

58. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

59. Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

60. Невиконання судом апеляційної інстанції своїх, законодавчо закріплених, обов`язкових повноважень щодо перегляду рішення суду першої інстанції, нівелює можливість у поновлені порушених прав та обмежує право доступу до суду (доступу до суду апеляційної інстанції), яке передбачено Конституцією України та Європейською Конвенцією про захист прав людини і основних свобод.

61. Отже, Суд касаційної інстанції, з огляду на встановлені у повній мірі обставини, вважає, що суд апеляційної інстанції передчасно визнав наведені відповідачем підстави пропуску строку апеляційного оскарження, неповажними.

62. Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження, не з`ясував усіх обставин справи, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому пунктом 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

63. Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

64. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві задовольнити.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 826/15097/17 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов