Справа № 640/11051/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 березня 2020 року №24210-5305-1008,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач, апелянт, ГУ ДПС у Київській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 16 березня 2020 року №24210-5305-1008, обґрунтовуючи позов тим, що він звільнений від сплати земельного податку відповідно до статті 281 Податкового кодексу України, та зазначає, що на території села Нові Петрівці має лише одну земельну ділянку площею 0,22 га, а не 14, як стверджує податковий орган.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 16 березня 2020 року № 24210-5305-1008.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій ГУ ДПС у Київській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що згідно з інформацією Новопетрівської сільської ради (лист від 02.03.2020 №03-12/243) ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, які знаходяться на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, тому йому оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням нараховано суму земельного податку відповідно до норм розділу ХІІІ Податкового кодексу України з урахуванням рішення Новопетрівської сільської ради «Про встановлення місцевих податків на 2020 рік» від 25.06.2019 №1494, наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення», витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі №640/11051/20, встановлено строк до 23 грудня 2020 року для подання відзиву на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою від 30 листопада 2020 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 23 грудня 2020 року.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачаються заперечення щодо викладених у ній аргументів, зазначається, що упродовж розгляду справи в судах він отримав листа від ГУ ДПС у Київській області, у якому повідомлено, що оскаржуване повідомлення-рішення скасовано, а винесені інші податкові повідомлення-рішення від 24.07.2020, за якими визначені інші суми податкових зобов`язань по земельному податку. У цьому зв`язку позивач висловлює сумніви у необхідності та доцільності оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі, за умов, коли оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке складало предмет позову, скасовано самим податковим органом. Позивач наполягає, що має у власності лише одну земельну ділянку на території села Нові Петрівці, у зв`язку з чим вважає, що нарахування земельного податку проводяться йому невірно та просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року продовжено строк розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення на строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що у власності ОСОБА_1 на території села Нові Петрівці знаходиться єдина земельна ділянка площею 0,22 га з цільовим призначенням для будівництва господарських будівель та споруд, про що свідчить наявна у справі копія витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Разом з тим, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 16 березня 2020 року №24210-5305-1008 позивачу нараховано земельний податок на 2020 рік у розмірі 19 158,23 грн., що стало передумовою звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом та ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 22 вересня 2020 року.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 22 вересня 2020 року та оцінюючи відповідні висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно зі статтею 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 вказаного Кодексу визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до пункту 281.2 статті 281 Податкового кодексу України звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм: для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари; для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара; для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара; для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

За змістом пункту 286.1 статті 286 ПК України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно пункту 287.1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Отже, платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування).

Відповідно статті 271 ПК України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п. 286.1 ст. 286 ПК України).

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 193 Земельного кодексу України, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру, відповідно до статті 194 Земельного кодексу України, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру визначений в статті 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр", згідно якої відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Користування відомостями Державного земельного кадастру може також здійснюватися у формі надання доступу до нього в режимі читання.

Доступ до Державного земельного кадастру в режимі читання надається органам державної влади, органам місцевого самоврядування, органам і підрозділам Служби безпеки України, що здійснюють контррозвідувальну діяльність та боротьбу з тероризмом, банкам та особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку може бути виданий будь-яким Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування.

Витяг з Державного земельного кадастру підписується Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування, нотаріусом та посвідчується його печаткою.

Згідно пп. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

За твердженнями відповідача, ОСОБА_1 на праві власності належить ряд земельних ділянок, які знаходяться на території Новопетрівської сільської ради, Вишгородського району, Київської області загальною площею 0,2465 га (14 земельних ділянок), проте, жодних доказів, документів, які б свідчили про приналежність позивачу права власності/користування такими земельними ділянками, судам першої та апеляційної інстанцій не надано. Відповідач зазначає лише, що таку інформацію одержав з листа Новопетрівської сільської ради від 02.03.2020 №03-12/243.

Водночас, як свідчать дані Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 на території села Нові Петрівці знаходиться єдина земельна ділянка площею 0,22 га з цільовим призначенням для будівництва господарських будівель та споруд.

Відтак, колегія суддів, як і суд першої інстанції, виходить з того, що позивач є власником земельної ділянки з призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яке знаходиться у селі, загальною площею - не більш як 0,25 гектара.

Іншого відповідачем суду не доведено, не підтверджено достатніми, переконливими та допустимими доказами.

Окрім цього, відповідно до додатку № 3 до рішення Новопетрівської сільської ради № 1494 від 25 червня 2019 року, радою встановлено податкова пільга у розмірі 100% суми податкового зобов`язання за рік для фізичних осіб-громадян України, які мають у власності одну або декілька земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яке знаходиться у селі, загальною площею - не більш як 0,25 гектара.

Отже, виходячи з розміру наявної у позивача земельної ділянки, на підставі зазначеного рішення відповідача, ОСОБА_1 має пільгу у розмірі 100% суми податкового зобов`язання з плати за землю.

Також колегією суддів досліджено зміст листа ГУ ДПС у Київській області від 24.07.2020 №24512/ФОП/10-36-53-05 (а.с.85), відповідно до якого позивачу направлено нові податкові повідомлення-рішення від 24.07.2020 року №48800-5305-1008, №48801-5305-1008, №48801-5305-1008, №48802-5305-1008, згідно яких визнано суми податкового зобов`язання по земельному податку, а також повідомлено, що попереднє податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 року за №24211-5305-1008 вважається скасованим (відкликаним).

Дослідженням листа встановлена невідповідність у зазначенні номера оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16.03.2020 року, а саме: замість оскаржуваного №24210-5305-1008 вказано №24211-5305-1008, у зв`язку з чим встановити чи має на увазі відповідач саме оскаржуване податкове повідомлення-рішення, чи мова йдеться про інше рішення, достеменно неможливо.

Окрім зазначеного колегія суддів звертає увагу, що в частині доводів щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянтом жодних аргументів не наведено, не зазначено які саме матеріали, що мають значення для правильного вирішення справи, не досліджено судом першої інстанції, не наведено інших доводів на підтвердження іншої, ніж було представлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, позиції.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року у справі №640/11051/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя -доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко