Справа № 380/12314/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта» «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

на розгляд суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта» «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» (далі також ВП «Шахта» «Відродження» ДП «Львіввугілля») до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якій позивач просить:

- визнати бездіяльність Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо зняття арешту з коштів ДП «Львіввугілля», накладених постановою про арешт коштів боржника № 1/15-05 від 12.01.2005 протиправною;

- зобов`язати Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винести постанову, якою зняти арешт з коштів ДП «Львіввугілля», накладений постановою про арешт коштів боржника № 1/15-05 від 12.01.2005.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та пункту 2.2. Статуту ДП «Львіввутілля» основним видом діяльності позивача є добування кам`яного вугілля. Покликаючись на положення Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 № 2021-VIII, вважає, що арешт, накладений на майно ДП «Львіввугілля» постановою від № 1/15-05 від 12.01.2005, має бути знятий. Позивач стверджує, що на його неодноразові звернення щодо зняття арешту Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відмовляв. На переконання позивача, Сокальським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) допущено протиправну бездіяльність, що полягає у невинесенні постанови про зняття арешту з коштів. При цьому вказує на те, що наслідком накладення арешту на майно (кошти) є обмеження прав ДП «Львіввугілля» як власника щодо володіння та розпорядження таким майном.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву представник відповідача покликається на те, згідно з даними АСВП встановити відомості щодо виконавчого провадження, у межах якого 06.05.2004 виносилась постанова про арешт коштів ВП «Шахта Відродження» ДП «Львіввугілля», немає можливості, оскільки дана постанова не виносилась в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень та відповідно не міститься в АСВП. Зазначає, що статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» встановлено перелік, в яких випадках знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях. Оскільки відсутні відомості щодо виконавчого провадження, у межах якого 06.05.2004 виносилась постанова про арешт коштів ВП «Шахта Відродження» ДП «Львіввугілля», неможливо встановити чи підпадає дане виконавче провадження до переліку згідно статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств»

Також вказує на те, що станом на 25.01.2021 згідно з даними АСВП у відділі на виконанні перебувають 2 виконавчих проваджень про стягнення з ВП «Відродження» ДП «Львіввугілля» заборгованості на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області заборгованості по страхових внесках на користь Головного управління ДПС у Львівській області зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 29781630,40 грн.

Стверджує, що державним виконавцем не порушено вимог законодавства відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» та ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», зняття арешту з коштів боржника неможливо, оскільки у боржника наявна заборгованість із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку з розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 24.12.2020 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 18.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі; ухвалено розглядати справу без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами; витребувано у Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) матеріали зведеного виконавчого провадження, в межах якого винесена постанова про арешт коштів боржника № 1/15-05 від 12.01.2005, а у випадку знищення таких матеріалів зобов`язано надати інформацію щодо вказаного виконавчого провадження, в тому числі відомості про учасників цього виконавчого провадження, зокрема стягувача і боржника; запропоновано відповідачу до 28.01.2021 надати суду відзив на позовну заяву з врахуванням вимог ст. 162 КАС України.

26.01.2021 на виконання вимог ухвали судді від 18.01.2021 відповідач повідомив, що згідно з даними АСВП надати інформацію щодо вказаного виконавчого провадження, у тому числі відомості про учасників виконавчого провадження, зокрема стягувача і боржника, у межах якого виносилась постанова про арешт коштів ВП «Шахта Відродження» ДП «Львіввугілля» немає можливості, оскільки дана постанова не виносилась в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень та відповідно не міститься в АСВП.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» створено згідно з наказом Державного підприємства «Львіввугілля» від 12.02.2003 № 1 «Про створення відокремлених підрозділів ВП «Львіввугілля».

ВП «Шахта» «Відродження» ДП «Львіввугілля» діє відповідно до «Положення про відокремлений підрозділ «Шахта» «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля», затвердженого т.в.о. генерального директора ДП «Львіввугілля» 20.07.2020 та погодженого Міністерством енергетики України.

12.01.2005 державним виконавцем, начальником відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження щодо боржника ДП «Львіввугілля» винесено постанову № 1/15-15-05, якою накладено арешт на всі грошові кошти, що є власністю ДП «Львіввугілля» в сумі 10307335,67 грн, які містяться, поступають чи будуть поступати на всі рахунки, які належать шахті «Відродження» ДП «Львіввугілля» (в тому числі і вищенаведені), що відкриті у Червоноградській філії АК «Промінвестбанк».

Вказаною постановою встановлено, що на час винесення такої боржником ДП «Львіввугілля» не виконано виконавчих документів про стягнення платежів на користь держави, виконавчого збору та іншого, всього на суму 10307335,67 грн.

05.11.2020 ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» звернувся з листом №3/1.6-09/1082 до начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просив надати інформацію щодо виконавчого провадження, в межах якого винесена постанова про арешт коштів боржника № 1/15-05 від 12.01.2005.

На звернення позивача Сокальським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом від 13.11.2020 В4/27656 повідомлено, що згідно з даними АСВП встановити відомості по виконавчих провадження у межах яких 06.05.2004 виносилась постанова про арешт коштів ВП «Шахта Відродження» ДП «Львіввугілля» немає можливості, оскільки дана постанова не виносилась в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень та відповідно не міститься в АСВП. Зазначено, що статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» встановлено перелік, в яких випадках знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях. Оскільки відсутні відомості по виконавчому провадженню, у межах якого 06.05.2004 виносилась постанова про арешт коштів ВП «Шахта Відродження» ДП «Львіввугілля», неможливо встановити чи підпадає дане виконавче провадження до переліку згідно статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств». Також зазначено, що надати копії постанов про закінчення, зупинення виконавчих проваджень в межах яких винесена постанова про арешт коштів боржника № 1/57-05 від 06.05.2004 неможливо у зв`язку з їх знищенням.

Стверджуючи, що Сокальським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) допущено протиправну бездіяльність, що полягає у невинесенні постанови про зняття арешту з коштів, накладеного постановою відповідача від 12.01.2005 № 1/15-05, позивач звернувся до суду з позовом про його зняття.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ ).

Станом на час накладення арешту на ДП «Львіввугілля» постановою від 12.01.2005 № 1/15-05 умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентувалися Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Оскільки позивачем не оскаржуються дії та рішення щодо накладення арешту на нерухоме майно ДП «Львіввугілля», то на спірні відносини поширюється дія Закону №1404-VІІІ.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону №1404-VІІІ визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 48 Закону №1404-VІІІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно із частинами 1-4, 10 статті 56 Закону №1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Статтею 59 Закону № 1404-VIII визначені підстави для зняття арешту з майна або його частини. Такими підставами є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, ДП «Львіввугілля» належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, основним видом діяльності якого є добування кам`яного вугілля.

Вугледобувне підприємство - гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, шахтоуправління, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції (пункт 1 частини 1 статті 1 Закону України від 12.04.2012 № 4650-VI «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств»).

Таким чином, на позивача розповсюджуються положення Закону України від 13.03.2017 №2021-VIII «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» (далі - Закон № 2021-VIII).

Згідно із статтею 1 Закону №2021-VIII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2658-VIII від 18.12.2018) тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що не може бути знято арешт майна щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», у виконавчих провадженнях щодо виконання:

- рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами,

- відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю;

- стягнення аліментів;

- рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, Законом №2021-VIII встановлено вичерпний перелік випадків, коли арешт з майна державних вугледобувних підприємств не знімається.

Суд відхиляє покликання представника відповідача на те, що станом на 25.01.2021 згідно з даними АСВП у відділі на виконанні перебувають 2 виконавчих проваджень про стягнення з ВП «Відродження» ДП «Львіввугілля» заборгованості на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області заборгованості по страхових внесках на користь Головного управління ДПС у Львівській області зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» та ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з коштів боржника неможливо, оскільки спірні правовідносини у цій справі стосуються виключного виконавчого провадження, в межах якого винесена постанова про арешт коштів боржника № 1/15-05 від 12.01.2005.

Як стверджує відповідач, відомості щодо виконавчого провадження, у межах якого 06.05.2004 виносилась постанова про арешт коштів ВП «Шахта Відродження» ДП «Львіввугілля», відсутні у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження.

Так, згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Згідно з пунктом 9.10 вказаного Порядку виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню.

Наведене свідчить, що знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився.

Таким чином, суд констатує, що виконавче провадження, у межах якого постановою від 12.01.2005 № 1/15-05 накладено арешт на майно позивача, закінчено та знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання, при цьому накладений на майно позивача арешт залишається не знятим.

Суд зауважує, що відсутність інформації по виконавчому провадженню, у межах якого постановою від 12.01.2005 № 1/15-05 накладено арешт на майно позивача, унеможливлює з`ясування обставин чи підпадає таке виконавче провадження під дію ст. 1 Закону № 2021-VIII, а відтак не дозволяє встановити чи допущено відповідачем протиправну бездіяльність щодо зняття вказаного арешту.

За таких умов, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо зняття арешту з коштів ДП «Львіввугілля», накладених постановою про арешт коштів боржника № 1/15-05 від 12.01.2005, - задоволенню не підлягає.

Водночас, наслідком накладення арешту на майно є обмеження прав позивача як власника щодо володіння та розпоряджання таким майном.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Фактично постановою від 12.01.2005 № 1/15-05 порушується право позивача як власника майна відокремленого підрозділу шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля».

За встановлених фактичних обставин суд дійшов висновку, що відсутність відомостей по виконавчому провадженню, в межах якого постановою від 12.01.2005 № 1/15-05 накладено арешт, не може бути легітимною підставою обмеження права позивача щодо володіння та розпоряджання належним йому майном.

Частиною 5 статті 59 Закону № 1404-VIII передбачена можливість зняття арешту за рішенням суду.

Оскільки у спірних правовідносинах не виникає спору щодо належності нерухомого майна, на яке накладено арешт, а порядок накладення такого арешту не є предметом оскарження, суд дійшов висновку, що з метою відновлення права позивача щодо володіння та розпоряджання майном, на яке постановою від 12.01.2005 № 1/15-05 накладено арешт, слід застосувати норму частини 5 статті 59 Закону № 1404-VIII, тобто зняття арешту за рішенням суду.

Відповідно до частини 2 статті 59 Закону №1404-VII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону.

Беручи до уваги викладене в сукупності, суд з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги у спосіб зняття арешту, накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції № 1/15-05 від 12.01.2005.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1051,00 грн, сплаченого за платіжним дорученням № 2 від 04.01.2021.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287, п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення», підп. 15.5 п. 15 розділу VIІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта» «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зняти арешт з коштів ДП «Львіввугілля», накладений постановою відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції № 1/15-05 від 12.01.2005.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Львіввугілля» 1051 (одну тисячу п`ятдесят одну) гривню судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його складення, з урахуванням положення п. 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивач Державне підприємство «Львіввугілля» (вул. Б.Хмельницького, 26, м. Сокаль, Львівська область, 80000, ) в особі Відокремленого підрозділу «Шахта» «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» (вул. Шахтарська, 35 «В», с. Межиріччя, Сокальський район, Львівська область; )

Відповідач - Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Міцкевича, 5, м. Сокаль, Львівська область, 80000, ).

Суддя Сидор Н.Т.