Справа № 263/4308/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року справа №263/4308/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2020 року у справі № 263/4308/19 (головуючий суддя 1 інстанції Кулик С.В.), складену у повному обсязі 26 листопада 2020 року у м. Маріуполь Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування постанови відповідача від 13 березня 2019 року № 514 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.. (а.с. 1-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2020 року у справі № 263/4308/19 позов задоволено. Постанову у справі про адміністративне правопорушення № 514 від 13 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. скасовано. Провадження у справі у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП закрито (а.с. 98-99).

Не погодившись з судовим рішенням, Виконавчий комітет Маріупольської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що позивачем не здійснено посипання піщано-сольовою сумішшю території прилеглої до будівлі де знаходиться СТО. При цьому в матеріалах адміністративної справи наявні фотознімки, які підтверджують наявність льоду на території, що прилягає до СТО, а саме біля входу до підприємства, що могло призвести до нещасного випадку осіб які є клієнтами СТО, а також осіб пішоходів які проходять повз об`єкт СТО. Відповідач вважає, що позивачем підтверджено факт правопорушення поясненнями, які зазначені у протоколі, згідно яких він зобов`язується усунути правопорушення впродовж 20 хвилин. Крім того на підтвердження своїх дій позивач 13 березня 2019 року на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради надав фотокартки про здійснення посипання піщано-сольовою сумішшю території, прилеглої до будівлі в якій знаходиться СТО.

Адміністративною комісією надано оцінку даним фото, які не містять факту усунення правопорушення, так як у протоколі зазначено, що правопорушення здійснено на території біля будівлі в якій знаходиться СТО, а позивачем надано фото пішохідної доріжки, яка знаходиться біля огорожі та не містить прив`язку з будівлею, де знаходиться СТО, та ці фото не були прийняті до уваги при винесені рішення, як факт усунення правопорушення.

Звернув увагу, що позивачем у ході судового розгляду надано договір оренди нежитлового приміщення від 15 червня 2019 року № 13/19, який укладено вже після складання спірного протоколу, та не може слугувати доказом у даній справі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апелянт в апеляційній скарзі просив розглянути справу у відсутність їх представника.

28 січня 2021 року до канцелярії Першого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 24 січня 2019 року о 11 годині 20 хвилин посадовою особою Інспекції міської ради з благоустрою м.Маріуполя при обстеженні території по вул.Миколаївська б.57, виявлено що позивачем не здійснено посипання піском, піщано-сольовою суміщу території прилеглої до СТО, що є порушенням ст.152 КУпАП та п.п.3 п. 14.11 розділу 14 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради №6/8-616 від 21 червня 2011 року зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням Маріупольської міської ради від 20 вересня 2019 року за №6/11-962, від 16 квітня 2013 року №6/27-3040, від 23 грудня 2016 року за №7/14-1099 про що складено протокол від 24 січня 2019 року за №000239 (а.с. 5).

Матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 152 КУпАП розглянуто, відповідно до ст. 218 КпАП України, адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської ради 13 березня 2019 року винесено постанову №514, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 850,00 грн. (а.с. 6).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що на момент складання спірного протоколу відсутні відомості, що позивач проводив свою діяльності за місцем розташування СТО.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 268 цього Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до Положення про адміністративну комісію, підставою для розгляду Адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те посадовою особою, іншими особами відповідно до Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, місце провадження господарської діяльності позивача є АДРЕСА_1 (відомості свідоцтва платника єдиного податку, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) (а.с. 8,9)

Згідно до договору оренди нежитлового приміщення № 13/19 від 15 червня 2019 року ТОВ «Никти спецобладнання» в особі директора Коваленко Т.М., передала у тимчасове платне користування ФОП ОСОБА_1 , нежитлове приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 73-75).

Тобто, лише з моменту підписання вищевказаного договору у позивача з`явилась відповідальність, зокрема, з обслуговування прилеглої території до нежитлового будинку по АДРЕСА_2 .

Доказів оренди позивачем вищевказаного приміщення у січні 2019 року відповідачем не надано.

Відтак, у відповідача були відсутні підстави для прийняття спірної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті спірної постанови та накладенні штрафу, не впевнився в тому, що позивач є орендатором приміщення СТО у період накладення на нього адміністративного стягнення вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2020 року у справі № 263/4308/19 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2020 року у справі № 263/4308/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено та підписано 04 лютого 2021 року.

Судді Т.Г. Гаврищук

А.А. Блохін

І.В. Сіваченко