Справа № 140/17608/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/17608/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 27 жовтня 2020 року №61 про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці щодо зміни (зменшення) до 72 % відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді судді у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 90 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області №269 від 24 лютого 2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

В обґрунтування позову позивач вказала, що після звільнення з посади судді у відставку їй з 04 жовтня 2016 року рішенням Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди.

02 березня 2020 року відповідно до рішення Конституційного суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 позивач звернулася до відповідача з приводу проведення перерахунку призначеного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України у Волинській області №269 від 24 лютого 2020 року. Відповідачем було відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Вказана відмова оскаржена до Волинського окружного адміністративного суду, заявлений позов задоволено частково, зобов`язано відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України у Волинській області №269 від 24 лютого 2020 року. На виконання вказаного рішення відповідачем частково проведено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за листопад 2020 року. При цьому відповідач самостійно змінив та визначив відсотки суддівської винагороди, в незаконний спосіб зменшивши їх з 90 % до 72 %, чим перевищив свої повноваження. Зміна визначення суддівського стажу здійснена на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 27 жовтня 2020 року № 61

На звернення позивача відповідач повідомив, що обрахунок стажу судді, який визначає розмір відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначено відповідно до норм частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач вважає дії відповідача щодо зменшення розміру раніше призначеного грошового утримання незаконними та такими, що порушують її права щодо отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, її належного матеріального та соціального забезпечення, а тому звернулася до суду з даними адміністративним позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року в справі № 140/8236/20 відповідачем було здійснено перерахунок та виплату з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання позивача згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Волинській області від 24 лютого 2020 року №269, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідач вказав, що при здійсненні такого перерахунку відсотковий показник довічного грошового утримання позивача був визначений із урахуванням стажу роботи позивача та у відповідності до частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, загальний стаж роботи позивача складав 39 років 5 місяців, в тому числі: 31 рік 3 місяці 13 дів стаж роботи на посаді судді. У зв`язку з цим, розмір довічного грошового утримання судді у відставці в результаті перерахунку з 19 лютого 2020 року становить 72 % від заробітку.

З наведених підстав відповідач у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Враховуючи вимоги статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке було призначено з 04 жовтня 2016 року у розмірі 90 % суддівської винагороди.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року в справі №140/8236/20 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 11 березня 2020 року №61 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Волинській області від 24 лютого 2020 року №269, з урахуванням фактично виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду 27 жовтня 2020 року ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення №61 про перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та встановлено його розмір 72 %.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача про зменшення розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % до 72 %, звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VI).

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з цим, розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу ХІІ розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу Прикінцеві та перехідних положень Закону від 02 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02 червня 2016 року № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України 13 липня 2017 року №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 обумовлено, що положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а позивач набула право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року в справі №140/8236/20 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 11 березня 2020 року №61 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Волинській області від 24 лютого 2020 року №269, з урахуванням фактично виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду 27 жовтня 2020 року ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення №61 про перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та встановлено його розмір 72 %.

Позивач вважає, що такий перерахунок має бути здійснений із обов`язковим збереженням наявного відсотка від суддівської винагороди працюючого судді. Однак, суд з такою позицією позивача не погоджується з огляду на таке.

Зокрема, пункт 25 розділу ХІІ Закону № 1402-VIII, що був чинним станом на дату призначення позивачу довічного грошового утримання (04 жовтня 2016 року), положення якого визнано неконституційними Рішенням Конституційного Суду № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року, передбачає, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу (абзац 1 цього пункту). В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону (абзац другий цього пункту).

Відсоток розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді у 90 % був обчислений виходячи із стажу судді - 31 рік, з урахуванням положень абзацу другого пункту 25 розділу ХІІ Закону № 1402-VIII.

Отже, маючи повний 31 рік суддівського стажу, позивач згідно з пунктом 25 розділу ХІІ Закону № 1402-VIII, мала право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди на відповідній посаді, обчисленої відповідно до Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому за Законом України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій та статус суддів» грошове утримання судді обраховувалося з 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018).

Чинним Законом № 1402-VIII визначені такі вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (частина третя статті 142 Закону № 1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (частина третя статті 135 Закону № 1402-VIII).

Враховуючи положення частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII та суддівський стаж позивача (31 рік), з 19 лютого 2020 року щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 72 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому суд зауважує, що визначення відсотка розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону № 1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно з нормами Закону № 1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07 липня 2010 року № 2453-VI.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач, встановлюючи позивачу розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 72 % суддівської винагороди при здійсненні його перерахунку з 19 лютого 2020 року, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку із чим позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 243-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк