Справа № 300/2323/20
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"04" лютого 2021 р. Справа № 300/2323/20
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Гундяк В.Д., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Галицької митниці Держслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-
14.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Галицької митниці Держслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості UA206080/2019/000404/2 від 18.06.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року позовну заяву повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 року ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року скасовано та направлено справу в Івано-Франківський окружний адміністративний суд для продовження розгляду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовлено, позовну заяву залишено без руху.
Згідно даної ухвали у відповідності до ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу надано можливість вказати інші підстави для поновлення строку протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.
В заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка надійшла на адресу суду 02.02.2021 року, ОСОБА_1 зазначив, що про прийняття оскаржуваного рішення йому не було відомо, так як всі дії з митного оформлення вчиняв брокер, та до 27.01.2020 року ні йому, ні його брокеру оскаржуване рішення про коригування митної вартості та картка відмови не були вручені. Інших підстав для поновлення строку звернення до суду позивачем не наведено.
При зверненні до суду з вищевказаною заявою про поновлення строку ОСОБА_1 не подано суду жодних відповідних пояснень чи доказів того, що ним своєчасно вживались заходи щодо з`ясування причин та обставин прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, які однак були безрезультатними з незалежних від нього причин.
Розглянувши вищезгадану заяву, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярного звернення до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.
Зокрема згідно частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Крім того суд враховує, що за змістом статті 122 КАС України законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Таким чином формулювання загального правила щодо початку перебігу строку, визначеного ст.122 КАСУ, пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Тобто для визначення факту пропуску строку звернення до суду важливими є як об`єктивні (дата порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) фактори.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити хоч як і не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав, проте в усіх випадках - як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Підтвердженням того, що позивачу було відомо про існування рішення про коригування митної вартості UA206080/2019/000404/2 від 18.06.2019 року є факт здійснення оплати ОСОБА_1 митних платежів у нарахованому контролюючим органом розмірі відповідно до даного рішення. Відтак суд дійшов висновку, що невручення оскаржуваних документів не може бути підтвердженням того, що позивачеві не було відомо про їх існування.
При цьому суд приймає до уваги те, що позивачем не надано жодних пояснень чи доказів, які б свідчили про вжиття ним заходів для своєчасного з`ясування обставин щодо прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості та неможливість дізнатись про них з тих чи інших причин.
Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє твердження позивача, викладене ним у поданій заяві, що про порушення його прав рішенням про коригування митної вартості UA206080/2019/000404/2 від 18.06.2019 року йому стало відомо лише 27.01.2020 року після отримання листа за №7.4-08-15/12/2071 на свій запит, оскільки на переконання суду ОСОБА_1 повинен був дізнатись про порушення його прав безпосередньо після прийняття оскаржуваних рішень, так як у нього не було жодних перешкод дізнатись про обставини, викладені у вищезазначеному листі, відразу після проведення митного оформлення.
Інших причин пропуску строку звернення до суду позивачем у заяві про поновлення цього строку не наведено.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Разом з тим пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. При цьому Європейський суд з прав людини стверджує, що таке право не є абсолютним та може бути обмежено, що допускається, оскільки право на доступ за своєю природою вимагає регулювання державою (Кунерт проти Польщі (заява № 8981/14)).
При цьому, суд звертає увагу на те, що термін, позовна давність, вжитий Європейським судом з прав людини, в змісті КАС України беззаперечно слід розуміти як строк звернення до адміністративного суду відповідно до неодноразово висловленої ЄСПЛ позиції щодо внутрішньої кваліфікації права, наслідком якої є розмежування юрисдикцій.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з обов`язкових умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та перешкоджає зловживанню правом доступу до суду.
Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивної можливості своєчасно дізнатися про порушення своїх прав оскарженим рішенням та звернутися за їх захистом або без пропуску строку звернення до суду, або в крайньому разі з незначним пропуском встановленого строку.
У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Як слідує з системного аналізу вищезазначених процесуальних норм, суд не вправі поновити строк звернення до суду за відсутності поважних причин пропуску такого строку.
Таким чином оскільки, вказані ОСОБА_1 в поданій заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, інших підстав для поновлення вищезгаданого строку позивачем не вказано, позовна заява підлягає поверненню відповідно до ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст. 123 та п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
позовну заяву ОСОБА_1 до Галицької митниці Держслужби про визнання протиправними та скасування рішень - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Згідно ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).
Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з 04.02.2021 року, як дня складення повного судового рішення.

Суддя Гундяк В.Д.