Справа № 473/3874/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 473/3874/20
Головуючий в 1 інстанції: Ротар М.М.

Дата і місце ухвалення 27.11.2020р., м. Вознесенськ

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря - Андрушкевич М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2020 р. по справі №473/3874/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції з адміністративним позовом, в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №575418 від 03.11.2020 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 грн., а також закрити провадження по справі .

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2020 р. позов задоволено, суд скасував оскаржувану постанову та провадження у справі закрив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про незаконність оскаржуваної постанови, оскільки допущене позивачем порушення підтверджується актом обстеження ділянки дорожньої мережі, який на думку апелянта є належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП. Апелянт зазначає, що оскаржуваний акт дійсно складено за відсутністю представника юридичної особи, що здійснює обслуговування вказаної автомобільної дороги, але з урахуванням того, що позивач не спростовує викладені в цьому акті обставини та не заперечує правильність відображених в ньому відомостей, останній слід вважати допустимим доказом.

У зв`язку з цим, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції просить скасувати рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2020 р. з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

Згідно ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вказані положення вимог процесуального закону, колегія суддів здійснює перегляд рішення суду першої інстанції лише в межах поданої Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 06.12.2019 року №490-К ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області з 09 грудня 2019 року.

21.10.2020 р. фахівцями Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції проведено обстеження ділянки дорожньої мережі автодороги регіонального значення Р-75 «КПП «Тимкове» - Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка» від села Конецьпіль в напрамку автодороги М-05, Первомайський район, Кривоозерський район, Миколаївська область, за результати якого складено акт, яким зафіксовано, що експлуатаційний стан вказаної ділянки не відповідає п.п.3.1.1, 3.1.2, 3.2, 4.1.2, 4.1.3, 4.2.2 ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану».

26.10.2020 р., та 29.10.2020 р. УПП в Миколаївській області направляло на адресу Служби автомобільних доріг в Миколаївській області повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції в.о. начальника Служби Невеселого В. для розгляду справи про адміністративне правопорушення за фактом неналежного утримання автомобільної дороги регіонального значення Р-75 «КПП «Тимкове» - Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка» від села Конецьпіль в напрамку автодороги М-05, Первомайський район, Кривоозерський район, Миколаївська область.

Вказані повідомлення на адресу Служби надійшли 26.10.2020 року, 29.10.2020 року, відповідно, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції (а.с.65-66).

03.11.2020 року старшим інспектором Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Тамара С.П. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №575418 від 03.11.2020 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 21.10.2020 року у Миколаївській області на автомобільній дорозі регіонального значення Р-75 «КПП «Тимкове» - Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка» від села Конецьпіль в напрамку автодороги М-05, Первомайський район, Кривоозерський район, Миколаївська область Невеселий В.В., будучи відповідальною посадовою особою - в. о. начальника Служби автомобільних доріг в Миколаївській області, не виконав вимоги норм та стандартів утримання ВШМ, згідно ДСТУ 3587-97, що виразилося у численному руйнуванні дорожнього покриття на різних ділянках автомобільної дороги, відсутні деякі дорожні знаки, численні вибоїни на проїзній частині, ямковість дорожнього покриття, пагорби та нерівність проїзної частини, чим порушив п. 1.5 ПДР України, ст.12 Закону України «Про дорожній рух», та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних доказів у підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а отже відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів законність прийняття оскаржуваної постанови.

З приводу наявного у справі акту обстеження ділянки дорожньої мережі, зазначив, що останній не відповідає затвердженій формі, складено за відсутністю уповноважених осіб, що відповідають за належне утримання відповідної ділянки, не містить дату його складення, а також інші ознаки ідентифікації, а отже не є належним доказом у справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України).

Відповідно до п.1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Частиною першою статті 140 КУпАП передбачено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованої в Мінюсті України 10.11.2015за №1408/27853, зокрема передбачено, що при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП - порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг. Зокрема, у спірній постанові зазначено про недотримання позивачем п. 1.5 ПДР України.

Проаналізувавши наведені вище положення Інструкції №1395, судова колегія вважає, що основним доказом, який підтверджує вчинення особою відповідного правопорушення є акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (затвердженої форм), а також надані до нього заміри та схеми.

Ознайомившись зі змістом наявних у справі матеріалів, судова колегія встановила, що матеріали справи не містять, ані акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (затвердженої форм), ані відповідних замірів та схем до нього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

А відтак, суд першої інстанції обґрунтовано скасував оскаржувану постанову.

З приводу наявного у справі акту обстеження ділянки дорожньої мережі, судова колегія зазначає, що його форма та зміст не відповідає вимогам Інструкції №1395, останній складено за відсутності свідків, або уповноважених осіб, що відповідають за належне утримання відповідної ділянки, а отже останній обґрунтовано не був врахований судом першої інстанції при вирішенні даного спору.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції висновків суду про наявність підстав для задоволення позову не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2020 р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2020 р. без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук