Справа № 260/2176/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 260/2176/20 пров. № А/857/15837/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Берегівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління земельних відносин Берегівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Берегівської міської ради, якою просить визнати протиправним та скасувати рішення 51 сесії 7 скликання Берегівської міської ради за № 1998 від 24 квітня 2020 року "Про надання дозволу управлінню земельних відносин Берегівської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади АДРЕСА_2 .

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 07 червня 2019 року звернувся до Берегівської міської ради Закарпатської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу орієнтованою площею 0,12 га для розміщення основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на земельній ділянці розміщено нерухоме майно позивача, відомості про яке внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас, 03 січня 2020 року, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу орієнтованою площею 0,12 га, так як земельна ділянка необхідна для обслуговування належного позивачу на праві власності майна. Відповіддю від 12.03.2020 року за № Г-59, відповідачем було повідомлено, що рішенням Берегівської міської ради за № 1716 від 12.07.2019 року позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу по АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0, 045 га. Відповідач посилається на ч.2 ст.8 Закону України "Про звернення громадян", яка передбачає, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. А тому вважає, що для можливості розгляду клопотання від 03 січня 2020 року необхідно уточнити орієнтовану площу земельної ділянки без врахування 0,045 га та надати відповідні графічні матеріали. Всупереч приписам статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статей 127 - 128 ЗК України, відповідач незаконно ухилився від розгляду на пленарному засіданні по суті заяви від 03 січня 2020 року. Не зважаючи на те, що позивач має наміри викупити земельну ділянку, 24 квітня 2020 року, відповідач приймає на 51 сесії 7 скликання рішення за № 1998 "Про надання дозволу Управлінню земельних відносин Берегівської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громада АДРЕСА_2 . Разом з тим, в порушення вимог Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Про доступ до публічної інформації" відповідач оприлюднив проект оскаржуваного Рішення лише 22 квітня 2020 року. Просив позов задоволити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 червня 2019 року, ОСОБА_1 , звернувся до міського голови м. Берегове із заявою, в якій просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу орієнтовною площею 0,12 га для розміщення основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на даній земельній ділянці є його нерухоме майно, відомості про яке внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що стверджується відповідним витягом, який додається до цієї заяви.

До заяви додано: копію паспорта і коду; ситуаційний план; копія технічного паспорту; копія свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копія нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 07 листопада 2008 pоку, зареєстрованого в реєстрі за № 3811.

Берегівська міська рада 27 вересня 2019 року рішенням № 1716 "Про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу по АДРЕСА_1 ", керуючись статтями 143, 144 Конституції України, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статтями 12, 122, 127, 128, частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України, статтею 50 Закону України "Про землеустрій" та розглянувши заяву ОСОБА_1 , додані документи, вирішила надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу, по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,045 га, для розміщення основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02).

ОСОБА_1 03 січня 2020 року звернувся до міського голови м. Берегове із заявою, в якій беручи до уваги раніше подану ним заяву від 07 червня 2019 року повторно просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу орієнтованою площею 0,12 га для розміщення основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки дана земельна ділянка є необхідною для обслуговування належного йому на праві власності майна, відомості про яке внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Звертає увагу на те, що додатки, які підтверджують вище зазначені обставини були подані раніше разом із заявою від 07 червня 2019 року.

Берегівська міська рада 12 березня 2020 року листом № Г-59, надала відповідь ОСОБА_1 , де зазначила, що розглянувши його лист від 03 січня 2020 року, інформує, що рішенням Берегівської міської ради № 1716 від 12 липня 2019 року, йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, шляхом викупу по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,045 га. Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Для можливості розгляду клопотання від 03 січня 2020 року просять уточнити орієнтовну площу земельної ділянки без врахування 0,045 га та надати відповідні графічні матеріали, (а.с. 12).

24 квітня 2020 року Рішенням Берегівської міської ради Закарпатської області № 1998 "Про надання дозволу управлінню земельних відносин Берегівської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади АДРЕСА_2", керуючись статтями Конституції України, пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статтями 12, 122 Земельного кодексу України, статтею 50 Закону України "Про землеустрій" та розглянувши клопотання управління земельних відносин Берегівської міської ради від 17 лютого 2020 року № 18 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади м. Берегове, вирішили надати дозвіл управлінню земельних відносин Берегівської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади м. Берегове, що знаходиться на АДРЕСА_2, орієнтовною площею 0,1 га, цільове призначення "для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води)", код КВЦПЗ 11.04.

Пунктом "а" частини 1 статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Згідно п.п. "а" частини 2 статті 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно статті 127 ЗК України, органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1-3 статті 128 ЗК України, продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Особливості продажу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, встановлюються законом.

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (надалі - Закон № 280/97-ВР) врегульовано, що, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно частини 5 статті 46 Закон № 280/97-ВР, сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проекту землеустрою на погодження або затвердження тощо). Оскільки останні являються частинами єдиного процесу відведення земельних ділянок, а тому охоплюються терміном "питання відведення земельних ділянок".

Згідно статті 59 Закону № 280/97-ВР, рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Із викладеного слідує, що питання щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, розглядаються виключно на пленарних засіданнях, а рішення з цих питань приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Як наведено вище по тексту, рішення за результатами розгляду клопотання позивачів від 03 січня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем у місячний строк не було прийнято.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду 04 вересня 2020 року, позов ОСОБА_1 , в особі представника Човганина Михайла Івановича до Берегівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Берегівської міської ради Закарпатської області щодо не розгляду на пленарному засіданні заяви від 03.01.2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу орієнтованою площею 0,12 га для розміщення основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Берегівську міську раду Закарпатської області розглянути на пленарному засіданні заяву від 03.01.2020 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу орієнтованою площею 0,12 га для розміщення основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 .

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Відтак, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано, як оскаржуване рішення 51 сесії 7 скликання Берегівської міської ради за № 1998 від 24 квітня 2020 року "Про надання дозволу управлінню земельних відносин Берегівської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади АДРЕСА_2" порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Крім того, в даному випадку, суд зазначає, що надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування.

У постанові від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття.

Згідно пункту 2 частини 1, частини 3 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію про організаційну структуру, місію, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси (структуру та обсяг бюджетних коштів, порядок та механізм їх витрачання тощо), а також інформацію, зазначену в частині п`ятій статті 6 цього Закону. Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №260/2176/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 03.02.2021