Справа № 560/7470/20
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7470/20
РІШЕННЯ
іменем України

02 лютого 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби в частині невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу у Збройних Силах України, у військовій частині НОМЕР_1 та 16 травня 2019 року наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) №48 від 16 травня 2019 року був звільнений у запас за пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із закінченням строку контракту. 09 липня 2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №142 був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивач вказує, що відповідно до розрахунку вислуги років, наданого військовою частиною НОМЕР_1 , загальна вислуга років станом на 03 листопада 2020 року становить -15 років 04 місяці 26 днів. При цьому, на переконання позивача, всупереч ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" йому не виплачена одноразова грошова допомога.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні в частині не виплати одноразової грошової допомоги протиправною та необґрунтованою, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

24 грудня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09 липня 2019 року №142, на день звільнення вислуга років позивача складає менше 10 років в календарному обчисленні, а саме 08 років 11 місяців 13 днів. Отже, нормативними актами не передбачена виплата такої винагороди за наявності загальної (календарна + пільгова) вислуги 10 років і більше. На даний час, як й на час звільнення ОСОБА_1 в запас Збройних Сил України, чинним законодавством не передбачено таке поняття як "загальна" вислуга років, на відміну від "календарної".

21 січня 2021 року до суду також надійшла відповідь на відзив позивача, відповідно до якої зазначено, що закон не містить жодних застережень щодо того, яка повинна бути вислуга, календарна, чи загальна (календарна + пільгова). Позивач стверджує, що його вислуга років відповідно до розрахунку вислуги років, наданого в/ч станом на 03 листопада 2020 року становить - 15 років 04 місяці 26 днів, тому на переконання позивача, оскільки умова Закону про наявність 10 і більше років вислуги дотримана, тому він набув право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданого 19 березня 2015 року.

Відповідно до наказу командувача Десантно-штурмових військ ЗСУ від 16 травня 2019 року № 48 позивача було звільнено з військової служби та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 липня 2019 року № 142 його було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а також всіх видів забезпечення.

Згідно з розрахунком вислуги років, наданого в/ч НОМЕР_1 від 05 листопада 2020 року, загальна вислуга років ОСОБА_1 становить -15 років 04 місяці 26 днів.

18 листопада 2020 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із запитом, в якому просив виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З матеріалів справи встановлено, що вказана допомога ОСОБА_1 не виплачена.

Вважаючи такі дії відповідача необґрунтованими та протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Порядок №260, регулює питання розміру одноразової грошової допомоги, яка обчислюється за кожний повний календарний рік служби. Право на отримання такої допомоги передбачене за умови наявності вислуги 10 років і більше. Вислуга років у цьому випадку не обчислюється календарними роками служби, а може включати різні періоди, в тому числі і пільгове обчислення строку вислуги.

При цьому, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" визначено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Таким чином, поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". Умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність "вислуги 10 років і більше".

Тобто, відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17 та від 24 листопада 2020 року у справі №822/3008/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як встановив суд, вислуга років позивача, на час його звільнення, становить: календарна - 08 років 11 місяців 13 днів, загальна вислуга років - 15 років 04 місяці 26 днів. Тобто, понад 10 років, що підтверджується розрахунком вислуги років наданого військовою частиною НОМЕР_1 .

Таким чином, суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки на час звільнення його вислуга років становить понад 10 років.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням правовових висновків Верховного Суду викладених у вищевказаних рішеннях, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби в частині невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя П.І. Салюк