Справа № 640/29979/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Собківа Я.М. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Василенко Ю.А.,

за участю:

представника відповідача: - Щекуна О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України - Новіцької Л.О. на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного виконавця виконавчого органу м. Києва - ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України про зупинення дії, заборону вчинення дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

30 листопада 2020 року позивач - приватний виконавець виконавчого органу м. Києва - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову (до подання позовної заяви), в якій просив:

- зупинити дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.11.2020 року, оформленого протоколом №45, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності приватного виконавця НОМЕР_1 від 26.06.2017 р.) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності до прийняття судом рішення у справі за позовом до набрання законної сили рішенням суду по суті спору;

- заборонити Міністерству юстиції України до набрання законної сили рішенням по суті спору вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України запису про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.11.2020, оформленого протоколом №45, про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2020 року заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено:

- зупинено дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.11.2020, оформленого протоколом №45, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності приватного виконавця НОМЕР_1 від 26.06.2017 р.) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності до прийняття судом рішення у справі за позовом до набрання законної сили рішенням суду по суті спору;

- заборонено Міністерству юстиції України до набрання законної сили рішенням по суті спору вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.11.2020 року, оформленого протоколом №45, про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Не погоджуючись із судовим рішенням представник Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України - Новіцька Л.О. звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у забезпеченні позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

01 лютого 2021 року, відповідно до штампів вхідної кореспонденції суду Вх.№ 4124, 4125 адвокатом приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що позивач з 29.01.2021 року по 09.02.2021 року перебуває у щорічній відпустці та додав до вищевказаних клопотань білет на літак на 29.01.2021 року «Київ-Мале Атолл».

02 лютого 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 4124, позивачем було подано ще одне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що позивачем було здано тест ПЛР на виявлення COVID-19.

Втім, з урахуванням суперечностей заявлених клопотань позивача та враховуючи приписи ч.2 ст.. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Відзив на апеляційну скаргу від приватного виконавця виконавчого органу м. Києва - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у разі незастосування судом заходів забезпечення позову заявник не здійснюватиме професійну діяльність протягом часу, визначеного рішенням дисциплінарної комісії, що є фактичним застосуванням дисциплінарного стягнення, крім того, протягом зазначеного часу заявник буде позбавлений доходу, а учасники виконавчих проваджень, які перебувають у його провадженні - права на вчасне виконання виконавчого документу, отже, незастосування заходів забезпечення позову у межах спірних правовідносин створює очевидну небезпеку та ускладнення ефективного захисту (поновлення) оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції частково необґрунтованим, з огляду на наступне.

Статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (частина перша статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, позов, згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Так, зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що 20 листопада 2020 року Дисциплінарна комісія приватних виконавців при Міністерстві юстиції України прийняла рішення за поданням від 03.11.2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 1 (один) місяць.

Застосування дисциплінарного стягнення, у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 строком на один місяць завдасть шкоди законним правам та інтересам сторонам виконавчого провадження (боржнику/стягувачеві) за виконавчими провадженнями, які знаходяться на примусовому виконанні у виконавця.

В заяві про забезпечення позову, приватний виконавець зазначає, що згідно із відомостями автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні перебуває 1049 виконавчих проваджень, з яких необхідно звернути увагу: щодо стягнення періодичних платежів 2 виконавчі провадження та на майданчику з продажу арештованого майна - ДП «СЕТАМ» наразі реалізовується майно в кількості 31 лот (6 лотів очікується оплата). Внесення запису про зупинення діяльності приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України матиме наслідком фактичну передачу виконавчих проваджень іншому приватному виконавцю на час дії заходу дисциплінарної відповідальності.

У разі незастосування судом заходів забезпечення позову заявник не здійснюватиме професійну діяльність протягом часу, визначеного рішенням дисциплінарної комісії, що є фактичним застосуванням дисциплінарного стягнення. Крім того, протягом зазначеного часу заявник буде позбавлений доходу, а учасники виконавчих проваджень, які перебувають у його провадженні - права на вчасне виконання виконавчого документу.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів наголошує, що особливості забезпечення позову в адміністративному процесі, зокрема наявність ознак протиправності оскаржуваного нормативно - правового акту може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Застосуванням заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову.

До подібних висновків дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 10.04.2019 року по справі № 826/16509/18, в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 640/2298/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 800/521/17 також дійшла до подібного висновку, зазначаючи, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, варто зазначити, що згідно ч.3 ст. 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», зупинення діяльності приватного виконавця за наявності підстав та в порядку, визначеному цією статтею, здійснюється шляхом видання наказу Міністерством юстиції України.

Частиною 5 статті 41 вищевказаного Закону визначено, що рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.

З системного аналізу вищевказаних положень, колегія суддів приходить до висновку, що зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.11.2020, оформленого протоколом №45 не є належним способом захисту порушеного права позивача, позаяк саме рішення (без введення його в дію Міністерством юстиції України) не створює для позивача негативних наслідків, окрім того, як зазначено вище, суд, в межах розгляду заяви про забезпечення позову не може стверджувати про очевидну протиправність акта індивідуальної дії (адже це є вирішенням справи по суті), а отже застосування заходів забезпечення позову в цій частині є необґрунтованим.

Втім, згідно з частинами 3 і 4 статті 43 зазначеного Закону, зупинення діяльності приватного виконавця за наявності підстав та в порядку, визначеному цією статтею, здійснюється шляхом видання наказу Міністерством юстиції України. З дня внесення інформації про зупинення діяльності приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України приватному виконавцю забороняється здійснювати діяльність приватного виконавця, крім дій, пов`язаних із передаванням виконавчих документів іншому приватному виконавцю або відповідному органу державної виконавчої служби.

Отже, позивач буде позбавлений можливості працювати, крім того, в разі задоволення позову, права позивача не будуть поновленні, так як зупинення діяльності відбудеться з дати винесення наказу Міністерством юстиції України, з огляду на що, колегія суддів вважає доцільним забезпечити позов шляхом заборони Міністерству юстиції України до набрання законної сили рішенням по суті спору вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України запису про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.11.2020 року, оформленого протоколом №45, про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

У зв`язку з цим, суд вважає необхідним апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України - Новіцької Л.О. - задовольнити частково, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року - скасувати в частині.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України - Новіцької Л.О. - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року - скасувати в частині зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.11.2020 року, оформленого протоколом №45, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності приватного виконавця НОМЕР_1 від 26.06.2017 р.) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності до прийняття судом рішення у справі за відповідним позовом та прийняти в цій частині нове рішення, про відмову у задоволенні заяви.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.М.Собків

Л.Т.Черпіцька

Повний текст виготовлено 02 лютого 2021 року.