Справа № 127/22440/20
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/22440/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гриневич В.С.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

04 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області першого батальйону першої роти молодший лейтенант поліції Лозовенка Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області першого батальйону першої роти молодшого лейтенанта поліції Лозовенка Олександра Володимировича, в якому просив скасувати постанову серії ЕАМ №3218545 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та відповідно до якої накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп.

2. В обгрунтування позову зазначив, що при винесенні постанови не зафіксовано факту вчинення правопорушення, не було з`ясовано всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення, не забезпечено прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Також, відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували обставини зазначені в оскарженій постанові.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

5. Апелянт вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права.

6. Крім того зазначив, що рухаючись на своєму автомобілі, завершуючи проїзд перехрестя, побачив як різко загорівся «жовтий» сигнал світлофора та, щоб не здійснювати екстреного гальмування і не створювати аварійну ситуацію іншим учасникам дорожнього руху, завершив проїзд перехрестя.

II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

6. Судом встановлено, що 01.10.2020 інспектором УПП у Вінницькій області першого батальйону першої роти молодшим лейтенантом поліції Лозовенко Олександром Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАМ №3218545, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 01.10.2020 о 07 год. 51 хв. в м. Вінниці по вул. Брацлавська, 25, керуючи транспортним засобом марки GREAT WALL HAVAL, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим допустив порушення п.8.7.3.ґ. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

7. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

8. Не погодившись з вищевказаною постановою позивач оскаржив її в судовому порядку.

III. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Апелянт вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та безпідставною з огляду на те, що адміністративного правопорушення він не вчиняв, відповідач незаконно розглянув справу, чим позбавив позивача можливості скористатися своїми правами у повному обсязі та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи.

10. Відповідач стверджує, що відеозаписом, здійсненим за допомогою відео реєстратора підтверджується, що транспортний засіб під керуванням позивача перебував на віддаленій відстані від світлофору під час миготіння зеленого сигналу та при ввімкненні жовтого сигналу світлофора водій, не зменшивши швидкості, не зупинив автомобіль перед стоп лінією та продовжив рух на заборонений червоний сигнал світлофора. Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ним було дотримано встановлену законом процедуру, а оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, винесена правомірно та скасуванню не підлягає.

iV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

13. Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

14. За змістом статті 31 вказаного Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

15. Загальні вимоги до водіїв транспортних засобів визначені Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 "Про Правила дорожнього руху".

16. Частиною 2 статті 122 КУпАП України визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

17. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, підтверджує порушення позивачем п.8.7.3.г ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, що знайшло своє відображення в оскаржуваній постанові.

18. Надаючи оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

19. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що апелянт, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги ПДР, а саме здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.ґ. ПДР України.

20. Згідно з пунктом 8.7.3.ґ. ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

21. Пунктом 8.11 ПДР закріплено - водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

22. В той же час, відповідно до пункту 16.8 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62 Знак 5.62 "Місце зупинки" він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

23. Пунктом 8.10 ПДР визначено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньої розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

24. З відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що автомобіль апелянта рухався на заборонний «жовтий» сигнал світлофора і що апелянт проігнорував миготливий «зелений» сигнал світлофора продовживши рух.

25. Доводи апелянта стосовно того, що він не міг би зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування, оскільки почав перетинати перехрестя на зелений сигнал світлофора коли знаходився фактично на самому переході засвітився жовтий сигнал світлофора, є безпідставними.

26. На відеозаписі відбито, що автомобіль рухався по вулиці, світлофор було видно заздалегідь, ані попереду автомобіля позивача, ані позаду нього автомобілів не було, тобто необхідності прискорювати швидкість на пішохідному перехресті у позивача не було, позаду позивача автомобілів на короткій дистанції не було, ніякої небезпеки позивач взагалі нікому не створював. Позивач міг і мав час для зупинки свого транспортного засобу відповідно до ПДР України, але не зробив цього.

27. Апелянт, під`їжджаючи до світлофору, повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкнені зеленого миготливого сигналу, який передує жовтому, врахувати технічний стан транспортного засобу та розрахувати можливість зупинки у місці, визначеному п.8.10 ПДР при увімкнені жовтого сигналу світлофора. Однак, позивач вищезазначених вимог ПДР не виконав, та доказів про неможливість зупинитися у визначеному ПДР місці при проїзді перехрестя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої та апеляційної інстанцій до суду не надав, отже зазначені відомості є неналежними обґрунтуваннями позовної заяви та апеляційної скарги та в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

28. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

29. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

30. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

31. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

32. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

33. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.