Справа № 620/2087/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2087/20 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування вимог,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування вимог ГУ ДПС у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1186-17 від 10.02.2020 та № Ф-1186-17 від 08.04.2020 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби України у Чернігівській області, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

13 січня 2021 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 04 червня 2015 року зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 09 червня 2015 року.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основними видами діяльності позивача є: 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно- технічними виробами в спеціалізованих магазинах (основний); 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

Крім того, з 01 жовтня 2015 року позивач зареєстрований платником єдиного податку 2 групи, що підтверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку від 14.01.2016 № 844.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ФОП ОСОБА_1 на паперових носіях подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 (форма №Д5) від 10 лютого 2019 року, відповідно до якого річна сума отриманого доходу складає 44 676,00 гривень, а щомісячна - 3 723,00 гривень. Сума єдиного внеску нарахована позивачем в розмірі 22% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 2018 рік, і склала - 819,06 гривень за один календарний місяць.

Вказана сума отриманого доходу, а також Єдиного внеску були відображені у Звіті за 2018 рік, який поданий до контролюючого органу 11 лютого 2019 року та зареєстрований за № 26855.

Самостійно визначена сума єдиного внеску була в повному обсязі та своєчасно сплачена до бюджету, що підтверджується виписками з поточного рахунку, а саме: за січень 2018 року - 819,06 гривень - 03 січня 2018 року; за лютий 2018 року - 819,06 гривень - 07 лютого 2018 року; за березень 2018 року - 819,06 гривень - 02 березня 2018 року; за квітень 2018 року - 819,06 гривень - 02 квітня 2018 року; за травень 2018 року - 819,06 гривень - 08 травня 2018 року; за червень 2018 року - 819,06 гривень - 11 червня 2018 року; за липень 2018 року - 819,06 гривень - 11 червня 2018 року; за серпень 2018 року - 819,06 гривень - 03 серпня 2018 року; за вересень 2018 року - 819,06 гривень - 05 вересня 2018 року; за жовтень 2018 року - 819,06 гривень - 05 жовтня 2018 року; за листопад 2018 року - 819,06 гривень - 05 листопада 2018 року; за грудень 2018 року - 819,06 гривень - 04 грудня 2018 року.

Крім того, відповідно до поданого Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 (форма №Д5) від 07 лютого 2020, річна сума отриманого доходу складає 50 076,00 гривень, а щомісячна - 4 173,00 гривень. Сума єдиного внеску була нарахована ФОП ОСОБА_1 в розмірі 22% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 2019 рік, і склала - 918,06 гривень за один календарний місяць.

Вказана сума отриманого доходу, а також Єдиного внеску були відображені у Звіті, який поданий до контролюючого органу 07 лютого 2020 року та зареєстрований за номером 1190394, що підтверджується квитанцією №2 від 07 лютого 2020 року № 9964666.

Самостійно визначена сума єдиного внеску була в повному обсязі та своєчасно сплачена до бюджету, що підтверджується виписками з поточного рахунку, а саме: за січень 2019 року - 918,06 гривень - 18 січня 2019 року; за лютий 2019 року - 918,06 гривень - 02 лютого 2019 року; за березень 2019 року - 918,06 гривень - 04 березня 2019 року; за квітень 2019 року - 918,06 гривень - 02 квітня 2019 року; за травень 2019 року - 918,06 гривень - 27 травня 2019 року; за червень 2019 року - 918,06 гривень - 10 червня 2019 року; за липень 2019 року - 918,06 гривень - 02 липня 2019 року; за серпень 2019 року - 918,06 гривень - 06 серпня 2019 року; за вересень 2019 року - 918,06 гривень - 19 вересня 2019 року; за жовтень 2019 року - 918,06 гривень - 18 жовтня 2019 року; за листопада 2019 року - 918,06 гривень - 19 листопада 2019 року; за грудень 2019 року - 918,06 гривень - 17 грудня 2019 року.

Проте, ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято вимоги про сплату боргу (недоїмки), а саме: від 10.02.2020 року № Ф-1186-17 на суму 82 047,45 грн. та від 08.04.2020 року № Ф-1186-17 на суму 79 969,33 грн.

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 08.04.2020 року № Ф-1186-17 позивачем 23.04.2020 подано скаргу до Державної податкової служби України, проте рішенням Державної податкової служби України від 29.05.2020 року № 6/99-00-08-06-01-06 оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) залишена без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Вважаючи вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Чернігівській області протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з частиною 4 статті 8 вказаного Закону, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України (надалі також - ПК України), та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, відповідно до підпункту 14.1.1і. пункту 14.1. статті 14 ПК України, адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Відповідно до статті 4 Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно вимог статті 7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1-4 частини 1 статті 25 Закону, контролюючий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Статтею 25 Закону встановлено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку (частина четверта статті 25 Закону).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем інформація з поданої позивачем звітності за 2018 рік на паперових носіях, була введена (перенесена) до бази даних "Податковий блок" відповідачем вручну. Отже, відповідальність за правильність відображення інформації в базі даних "Податковий блок" покладається виключно на контролюючий орган, в даному випадку - на відповідача.

Право позивача на подачу звітності на паперових носіях прямо передбачене пунктом 1 Розділу II. Загальні правила формування та подання Звіту "Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435.

Із наданого позивачем Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 (форма №Д5), а також як його невід`ємна частина, "Таблиця 1. Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (продовження додатку 5), слідує, що річна сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини була визначена позивачем в розмірі 44 676,00 гривень, що становить 3 723,00 гривень щомісяця. Одночасно, річна сума нарахованого єдиного внеску визначена позивачем в розмірі 9 828,72 гривень, що становить 819,06 гривень щомісяця.

Автоматизована інформаційна система, що використовується контролюючими органами для адміністрування податків створена у рамках Проєкту модернізації податкової служби України та введена в експлуатацію Наказом Державної податкової служби України від 24 грудня 2012 року №1197 інформаційна система "Податковий блок" (в подальшому - ІС "Податковий блок").

ІС "Податковий блок" має своїми складовими елементами чотири підсистеми-блоки операційної діяльності контролюючих органів, а саме: "Реєстрація платників податків"; "Обробка податкової звітності та платежів"; "Облік платежів"; "Податковий аудит".

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Наказу Державної податкової служби України від 24 грудня 2012 року №1197 забезпечення своєчасного внесення, актуалізації та обробки даних в ІС "Податковий блок" покладено на керівників структурних підрозділів ДПС України, Інформаційно-довідкового департаменту ДПС, Департаменту розвитку та модернізації ДПС, голів ДПС в АР Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Отже, дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, незалежно від джерела її отримання, є службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків в порядку передбаченому ПК України та нормативно-правових актів, прийнятих на виконання вимог ПК України. Способом здійснення таких дій є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до норм ПК України, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Таким чином, дії відповідача щодо внесення до ІС "Податковий блок" інформації не породжують правових наслідків для позивача, оскільки розміщена в цій системі інформація - є службовою та використовується контролюючими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі з метою здійснення відповідних прав та обов`язків, а рішення відповідача - оскаржувані вимоги про сплату боргу, призводять до певних негативних правових наслідків для позивача.

Отже, колегія суддів наголошує, що позивач не може нести відповідальність за неправильність відображення відповідачем інформації в базі даних "Податковий блок".

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що самостійно нарахована та задекларована сума єдиного внеску була своєчасно та в повному обсязі сплачена позивачем до бюджету, а тому як станом на 23 березня 2020 року, так і станом на 31 березня 2020 року у останнього відсутня заборгованість з єдиного соціального внеску в сумі 82 047,45 гривень та 79 969,33 гривень відповідно.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Пилипенко О.Є.

Суддя Черпіцька Л.Т.