Справа № 140/14854/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/14854/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі Департамент, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту від 16.06.2020 №9.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період з листопада 2019 року по травень 2020 року отримувала житлову субсидію на оплату комунальних послуг, проте з липня 2020 відповідачем здійснено перерахунок сум призначених субсидій у зв`язку з неповідомленням про набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що отримала повідомлення Департаменту про повернення надміру виплачених коштів, з якого вбачається, що 16.06.2020 комісією з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту прийнято рішення про припинення надання раніше призначеної житлової субсидії з липня 2020 року, оформлене протоколом №9. Своє рішення про припинення надання раніше призначеної житлової субсидії відповідач мотивував пунктом 119 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - Положення № 848) зі змінами, а саме у зв`язку з порушенням, на думку відповідача, зобов`язань, передбачених п.90 цього Положення щодо не декларування набуття права власності в інший законний спосіб на квартиру протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії, на суму, яка на дату набуття права власності перевищує 50 тис. грн.

Із вказаним рішенням комісії ОСОБА_1 категорично не погоджується, вважає його такими, що порушує гарантоване їй Конституцією України право на соціальний захист, оскільки позивач стала власником вищевказаної квартири ще у 1991 році, повністю сплативши свій пайовий внесок відповідно до cт.15 Закону України «Про власність». При цьому у 1991 році набуття права власності не пов`язувалося із внесенням відомостей до реєстру, оскільки такий був відсутній. Разом з тим, зазначає, що змін у її майновому стані щодо набуття у власність додаткового майна не відбулося, тобто майновий стан позивача не збільшився внаслідок набуття іншого нерухомого майна, вартість якого перевищує 50 тис. грн. Іншого додаткового майна на суму, що перевищує 50 тис. грн, позивач не набувала.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.34).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та зазначив, що при вибірковій перевірці справ отримувачів житлових субсидій державним соціальним інспектором департаменту було виявлено, що позивач не задекларувала в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 01.11.2019, набуття права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване 22.10.2019 (витяг від 21.05.2020 №209729670). За результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог, складено акт №333 від 15.06.2020 та взято письмові пояснення у ОСОБА_1 . Як вбачається із наданих пояснень, позивачкою внесені дані до Державного реєстру майна приватизовану кооперативну квартиру, придбану 22.03.1984. Згідно з п.119 Порядку за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання; виконавців комунальних послуг у разі, коли у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії. Рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту, оформлене протоколом від 16.06.2020 №9, вважає законним, виходячи із змісту ст.182 Цивільного кодексу України, який діє з 2003 року, норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє з 2004 року, що передбачають обов`язковість державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі з метою забезпечення повноцінного використання цих прав по їх суті. Неналежне оформлення права власності на майно тягне ряд наслідків при здійсненні контролю за цільовим використанням бюджетних коштів при визначенні права та наданні будь-яких державних допомог, пільг чи компенсацій громадянам.

Крім того, представник відповідача вказує, що довідка №21 від 18.10.2019, видана ЖКП №2, на яку посилається позивач, є підставою для набуття права власності, а не підтвердженням його належного оформлення та реалізації. Також вказує, що пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (набрав чинності 03.08.2004) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відтак, в розумінні контексту вищезазначених норм, права на нерухоме майно, які підлягають державної реєстрації, виникають саме з моменту такої реєстрації. А тому позивач, отримавши право на набуття права власності на квартиру у 1991 році, реалізувала лише його в 2019 році. З наведених підстав представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачу призначено субсидію на період листопад 2019 року - квітень 2020 року, що не заперечується відповідачем.

Згідно з рішенням від 16.06.2020 №9 (протокол від 16.06.2020 №9) припинено раніше надану ОСОБА_1 житлову субсидію (а.с.31).

Повідомленням Департаменту про повернення надміру виплачених коштів від 22.06.2020, враховуючи рішення комісії від 16.06.2020 №9, визначено позивачу обсяг надміру виплачених коштів житлової субсидії за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року, що підлягає поверненню, в розмірі 10930,36 грн (а.с.22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення та порядок надання житлових субсидій визначено Положенням про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 21.10.1995 №848 (далі - Положення №848, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається з пункту 3 Положення №848, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до пункту 4 Положення №848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Пунктом 5 Положення №848 передбачено, що житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 №1156 «Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії» (Офіційний вісник України, 1998 р., № 30, ст. 1129) (пункт 5 Положення №848).

За приписами пункту 9 Положення №848 призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Інформація про призначені житлові субсидії вноситься структурним підрозділом з питань соціального захисту населення до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій.

Для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності); договір наймання (оренди) житла (у разі наявності) (пункт 43 Положення №848).

Відповідно до абзацу другого пункту 49 Положення №848 громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

За рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли, зокрема, у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії (пункт 119 Положення №848).

У свою чергу, відповідно до пункту 90 Положення №848 громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, зокрема щодо настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 14 цього Положення.

Відповідно до підпункту 4 пункту 14 Положення №848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень.

У випадках, зазначених в абзацах четвертому - сьомому пункту 119 цього Положення, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином, а сума житлової субсидії, яка надавалася не у грошовій формі, повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальних послуг шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії. У разі призначення житлової субсидії громадянину на наступний період структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може утримувати суму надміру виплаченої житлової субсидії під час виплати щомісячних сум субсидій шляхом їх зменшення не більш як 20 відсотків (пункт 125 Положення №848).

Відповідно до пункту 127 Положення №848 у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку.

З вищевказаного слідує, що орган, який призначив житлову субсидію, вправі здійснювати контроль над її призначенням та її цільовим використанням. При цьому громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 отримувала субсидію в період з листопада 2019 року по квітень 2020 року. Проте, відповідачем припинено надання житлової субсидії та розраховано суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії у зв`язку з не декларуванням набуття права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване 22.10.2019.

Вирішуючи питання, чи дійсно позивач протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії набула право власності на квартиру, на суму, яка на дату набуття права власності перевищує 50 тис. гривень, що в свою чергу в силу приписів підпункту 4 пункту 14 Положення №848 впливає на призначення субсидії, суд враховує наступне.

Відповідно до довідки Житлово-комунального підприємства №2 від 18.10.2019 №21, яка видана ОСОБА_1 , яка є власником квартири АДРЕСА_3 , будинок зданий в експлуатацію у 1984 році. В тому ж році виписаний ордер №58 на ОСОБА_1 на 2х-кімнатну квартиру загальною площею 50,2 кв.м. Балансова вартість квартири складає 173291 грн, перший внесок складає 72283 грн, який внесений у 1984 році. У свою чергу, залишок погашався рівними частинами до 1991 року. Державний кредит погашений повністю (а.с.18).

Статтею 15 Закону України «Про власність» 07.02.1991 №697-XII визначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Таким чином, ОСОБА_1 набула право власності на вищевказану квартиру ще у 1991 році, повністю сплативши свій пайовий внесок.

Водночас 03.08.2004 набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі Закон №1952-IV), яким передбачено обов`язковість державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

При цьому в силу приписів частини п`ятої статті 3 Закону №1952-IV (в редакції станом на дату прийняття) право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Отже, Законом №1952-IV не визначено часових обмежень щодо обов`язкової державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а лише передбачено, що така реєстрація здійснюється в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 22.10.2019 зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с.19), тобто позивачем проведено обов`язкову державну реєстрацію речового права на квартиру, право власності на яку набуто у 1991 році.

Суд зауважує, що в даному випадку у ОСОБА_1 не відбулося змін у її майновому стані щодо набуття у власність додаткового майна, тобто її майновий стан не збільшився внаслідок набуття іншого нерухомого майна, вартість якого перевищує 50 тис. грн. А тому суд вважає, що для позивача не настали умови, зазначені у пункті 119 Положення №848.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується та обставина, що позивач протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії набула право власності на квартиру вартістю, що перевищує 50 тис. гравень, відтак відповідач безпідставно прийняв рішення від 16.06.2020 №9, яким припинив останній виплату житлової субсидії.

Згідно з статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийняття спірного рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 06.11.2020 (а.с.30).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, оформлене протоколом від 16 червня 2020 року №9, в частині припинення надання ОСОБА_1 житлової субсидії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, будинок 4а ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій