Справа № 420/13901/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 08 грудня 2020 року надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щеглової Є.В. від 18.09.2020 ВП №59023480 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн., від 16.11.2020 року ВП №63115532 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та від 22.10.2020 року ВП №63115532 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою від 14 грудня 2020 року позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

24 грудня 2020 року до суду від позивача за вх.№55260/20 надійшла заява з доказами сплати судового збору та з належним чином оформленою позовною заявою (у 2-х примірниках), в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щеглової Є.В. від 18.09.2020 ВП №59023480 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

Ухвалою від 29 грудня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вх.№55260/20), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 24.11.2020 з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли постанова ВП №63115532 від 22.10.2020 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №59023480 від 18.09.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. та постанова ВП № 63115532 від 16.11.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Вказує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду під 19.07.2019 по справі №420/3667/19 адміністративний позов Головного управління задоволено. Постанову ВП №59023480 від 06.06.2019 про накладення штрафу у розмірі 5100 гри, визнано протиправною та скасовано. Проте, в порушення вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», ігноруючи факт скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесена постанова №63115532 від 22.10.2020 про накладання штрафу 10200 грн. Постанова №59023480 від 18.09.2020 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. не надсилалась державним виконавцем на адресу Головного управління поштовим відправленням. Зазначає, що державний виконавець, не перевіривши стан виконання рішення суду, виніс постанову про накладення штрафу 10200,00 грн., при тому, що на момент винесення вищевказаної постанови вже було виплачено нараховану доплату за рішенням суду.

Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року доручено відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати у строк до 22 січня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень №59023480 та №63115532 та зупинено провадження по справі №450/13901/19 до надходження відповіді на судове доручення.

03 лютого 2021 року усною ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження у справі.

26 січня 2021 року до суду від відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вх. №ЕП/2082/21 надійшов відзив, у якому зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не відповідають правилам правозастосування та не підлягають задоволенню. Вказує, що боржником рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/3134/18 не виконано, оскільки, сума заборгованості була зазначена у рішенні суду та посилання на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 є безпідставним, адже, боржником не вчинено жодних дій на виконання вказаного поряду. Таким чином, 18.09.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у сумі 10200,00 грн. (в/п № 59023480). Вказане виконавче провадження завершено 18.09.2020 на підставі пункту 11 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Доказів щодо поважності причин невиконання боржником не надано (відсутність на рахунках коштів для виплати тощо).

Враховуючи викладене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

03 лютого 2021 року представник позивача подала до суду за вх. №ЕП/2967/21 клопотання про розгляд справи без її участі.

Таким чином, оскільки сторони не з`явились, у зв`язку з відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, суд 16 березня 2020 року вирішив розглядати дану справу у письмовому провадженні.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (тут і в подальшому у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У відповідності до ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Суд зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 року у справі №815/3134/18 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови листом №215/Р-11 від 06 лютого 2018 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії за період з 01 вересня 2008 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 22364,76 грн. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії за період з 01 вересня 2008 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 22364,76 грн.

06.05.2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59023480 на підставі виконавчого листа №815/3134/18, виданого 19.11.2018 року Одеським окружним адміністративним судом. У зазначеній постанові вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.17 зворот-18).

Вказана постанова листом від 06.05.2019 року №091-2440 направлена на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримана останнім 11.05.2019 року (а.с.17).

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 16.05.2019 року направило до Головного територіального управління юстиції в Одеській області лист №8479/03 (а.с.16) про виконання рішення із зазначенням, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 року у справі №815/3134/18 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 14.11.2018 року здійснено ОСОБА_1 розрахунок компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії за період з 01 вересня 2008 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 22 364,76 грн. Виплата нарахованої компенсації за зазначений період, сума якої становить 33101,81 грн. буде здійснена згідно з «Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 та «Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою», затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1. Крім того, позивач просив у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчити виконавче провадження по виконавчому листу №815/3134/18, виданому 19.11.2018 року Одеським окружним адміністративним судом.

06.06.2019 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №59023480 за невиконання рішення суду на позивача було накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. (а.с.14 зворот-15).

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач оскаржив його до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року по справі №420/3667/19 адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум Вікторії Сергіївни ВП №59023480 від 06.06.2019 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

При цьому, відповідно до ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019 року по справі №420/3667/19, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області подало апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у вищенаведеній справі, яка ухвалою від 23 вересня 2019 року повернута апелянту.

Вказане рішення згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 12.08.2019 року.

Однак, 18 вересня 2020 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. ВП №59023480 за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області накладено штраф у розмірі 10200,00 грн. (а.с.13).

Позивач, вважаючи вищевказану постанову протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно зі ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, з викладеного вбачається, що право виконавця накласти на боржника юридичну особу штраф у подвійному розмірі виникає у випадку:

- накладення на боржника юридичну особу штрафу вперше у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- повторного невиконання рішення.

У випадку відсутності однієї з вищевказаних умов, підстав для накладення штрафу у подвійному розмірі немає.

Таким чином, враховуючи те, що перша постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.06.2019 року ВП №59023480 рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року по справі №420/3367/19 була скасована, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щеглової Є.В. від 18.09.2020 ВП №59023480 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2102,00 грн. згідно платіжного доручення №31878 від 18.12.2020 року (а.с.36).

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про стягнення з управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судовий збір у загальному розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст.7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щеглової Є.В. від 18.09.2020 року ВП №59023480 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір у загальному розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Відповідач - відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, 37, м.Одеса, 65091).

Суддя О.А. Вовченко