Справа № 520/11300/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 р. № 520/11300/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Турко А.В.,

представника позивача - Вітер Г.Р.,

представника відповідача - Биковченко Н.І.,

розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати п.5 Наказу Головною Управління Національної поліції України в Харківський області № 499 від 21.07.2020 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Київського ВП ТУ НП в Харківський області» в частині застосування до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВИ ГУ НГІ в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення його зі служби в поліції.

- Визнати протиправним та скасувати Наказ Головною Управління Національної поліції України в Харківський області № 225 о/ с від 28.07.2020 року в частині звільнення оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на службі в поліції з 31.07.2020 року .

- Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області як лейтенанта поліції з 31.07.2020 року.

- Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору розкриття починів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області як лейтенанта поліції з 31.07.2020 року.

- Стягнути з Головного Управління Національної поліції України в Харківський області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток на час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що п.5 Наказу Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 499 від 21.07.2020 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Київського ВП ГУ НП в Харківський області» в частині застосування до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції та Наказ Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 225 о/с від 28.07.2020 року в частині звільнення оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції з 31.07.2020 року є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню. Також, позивач вважає, що рішення про його звільнення відповідачем прийнято передчасно та без будь-яких підстав, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, без належних доказів визнання позивача винним у цьому кримінальному провадженні. Таким чином, позивач посилається на відсутність в його діях дисциплінарного проступку, а тому вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Представником відповідача 20.09.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржувані позивачем п.5 Наказу Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 499 від 21.07.2020 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Київського ВП ГУ НП в Харківський області» в частині застосування до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції та Наказ Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 225 о/с від 28.07.2020 року в частині звільнення оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції з 31.07.2020 року є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

При цьому, відповідач посилається на те, що службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 08.07.2020 №1344, встановлено та підтверджено порушення службової дисципліни з боку позивача, а саме, вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у відсутності на службі в період з 23:00 07.07.2020 року по 09:00 08.07.2020 року без поважних причин, тобто прогул, порушенні вимог ст. 22, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», п.п. 6 п. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 5 п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Представник позивача в судове засідання прибув, підтримав доводи, викладені у позовній заяві та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибула, проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , проходив службу в ГУ Національної поліції в Харківській області на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області.

Судом встановлено, що 08.07.2020 до ГУНП в Харківській області з Київського ВП ГУНП в Харківській області надійшла доповідна записка заступника начальника УКЗ ГУНП в Харківській області №4515/119-12/02-2020 від 08.07.2020 про те, що працівниками Територіального управління СБУ в Харківській області під процесуальним керівництвом прокуратури Харківської області в рамках кримінального провадження від 08.04.2019 №0000075, внесеного працівниками ТУ ДБР до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі ухвал Октябрського районного суду м. Полтави, проводяться обшуки у службових приміщеннях Київського ВП, а також за місцем мешкання деяких поліцейських Київського ВП ГУНП в Харківській області, зокрема, оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (т.1, а.с. 105-106).

Цього ж дня працівниками ТУ ДБР деяким поліцейським Київського ВП ГУНП в Харківській області, зокрема, лейтенанту поліції ОСОБА_1 вручено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України (т. 2 а.с. 180-183)

За вказаним фактом наказом ГУНП в Харківській області від 08.07.2020 № 1344 призначено проведення службового розслідування, а також одночасно, відповідно до статті 70 Закону України «Про Національну поліцію», статті 17 Дисциплінарного статуту позивача відсторонено від виконання службових обов`язків (п. 3 цього наказу), не допускаючи останнього до виконання службових обов`язків за посадою на період проведення службового розслідування, вилучено у позивача на період проведення службового розслідування службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак та табельну вогнепальну зброю (т. 1 а.с. 77-79).

У ході службового розслідування лейтенанту поліції ОСОБА_1 у порядку пп. 1 п. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту НПУ, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VTTT, було запропоновано надати пояснення щодо інформації, викладеної у повідомленні їм про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 368 КК України., також запропоновано надати пояснення щодо несення служби 07.07.2020 року.

ОСОБА_1 у наданих поясненнях підтвердив факт проведення 08.07.2020 обшуків працівниками ТУ ДБР та співробітниками Управління СБУ в Харківській області за місцями свого мешкання та вручення йому повідомлення про підозру. З обвинуваченнями, викладеними у тексті підозри, категорично не згоден. ОСОБА_1 зазначив, що грошові кошти, які були вилучені під час обшуку у квартирі, підкинули працівники ТУ ДБР. Своєї вини ОСОБА_1 не визнавав та заперечував факт вимагання і отримання неправомірної вигоди від громадян за не притягнення їх до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України. На запитання, чи заступав ОСОБА_1 07.07.2020 на добове чергування по охороні публічного порядку на території медичного закладу «Обласний спеціалізований диспансер Радіаційного захисту населення», розташованого за адресою: вул. Новгородська, 85, м. Харків, пояснив, що не пам`ятає. (т. 1 а.с. 121-122).

За результатами службового розслідування 20.07.2020 року складено висновок у якому було зазначено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у відсутності на службі в період з 23:00 07.07.2020 року по 09:00 08.07.2020 року без поважних причин, тобто прогул, в порушенні вимог ч. 1 ст. 22, ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», у частині використання своїх службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди, не реагування на виявлене правопорушення, п.п. 6 п. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у частині неутримання від протиправних дій, які підірвали авторитет Національної поліції України, абз. 5 п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, у частині недотримання норм професійної етики, антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», у частині недотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, непрофесійного виконання своїх службових обов`язків, ухвалено, що позивач заслуговує дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 80-98).

Наказом ГУНП в Харківській області від 21.07.2020 №499 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області», зокрема, за відсутності на службі в період з 23:00 07.07.2020 року по 09:00 08.07.2020 року без поважних причин, тобто прогул, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог ч. 1 ст. 22, ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», п.п. 6 п. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 5 п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (т.1 а.с. 99-103).

Наказом ГУНП в Харківській області від 28.07.2020 №225 о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 31.07.2020, на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 21.07.2020 №499 (т.1 а.с. 71).

Не погоджуючись з вказаними наказами позивач звернувся до суду за їх оскарженням та поновленням в органах поліції на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області з 31.07.2020 року.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Спірні відносини регулюються Законом України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 р. №230 (далі - Інструкція №230) тощо.

Згідно з частиною першою ст.3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.. 1 та 5 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до пункт 1.1 Розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року №155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», кожен громадянин України, який вступає на службу до органів внутрішніх справ, добровільно покладає на себе обов`язок служіння Українському народові й захисту свободи, демократії, законності та правопорядку.

Пунктом 2.2 Розділу ІІІ вищевказаного Наказу передбачено, що професійний обов`язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки.

Відповідно до п. 3.2 - 3.3 Розділу ІІІ, службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до такого морального принципу як лояльність, що передбачає вірність державі, повагу і коректне ставлення до державних та громадських інститутів, державних службовців.

Працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання справа честі і обов`язку кожного працівника органів внутрішніх справ.

Пунктом 4.1 Розділу ІІІ встановлено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов`язання, а саме: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності, виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи.

Згідно ч. 3 пункту 7.8 працівник, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре ім`я і честь, дискредитує органи внутрішніх справ.

У разі вчинення протиправних діянь згідно з ч.1 ст.19 Закону №580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно із частиною 2 ст. 19 вищевказаного Закону, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з п. 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» від 23.12.2015 року №901-VII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений ст.14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Із оскаржуваного наказу про звільнення позивача № 499 вбачається, що на позивача було накладено дисциплінарне стягнення саме за результатами службового розслідування у вигляді звільнення за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог статті 22, частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», підпункту 6 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзацу 5 пункту 1 розділу II, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Посилання позивача на незаконність його звільнення у зв`язку із недоведеністю вини у скоєнні кримінального правопорушення, у зв`язку із відсутністю на час звільнення вироку суду, який би набрав законної сили, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено підстави звільнення поліцейських зі служби в поліції.

Зокрема, п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено як підставу звільнення, реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено також підставою для звільнення і випадок набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що законодавець визначає як дві різні самостійні підстави звільнення: за результатами службового розслідування та за наслідками набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а тому дії відповідача є такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що відповідачем правомірно проведено службове розслідування, відповідно до вимог пункту 2.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, визначено, що службове розслідування не проводиться в разі отримання інформації про повідомлення особі про підозру в учиненні кримінального правопорушення, якщо його було проведено на підставі підпункту 2.2.2 цього пункту, а до особи (осіб), винної (их) у його скоєнні, ужито заходів дисциплінарного впливу.

Оскільки, на момент повідомлення позивачу про підозру до нього не було вжито заходів дисциплінарного впливу, проведення службового розслідування на підставі підпункту 2.2.2 Інструкції в даному випадку є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року справа №815/3636/15 (адміністративне провадження №К/9901/7668/18).

Також суд зазначає, що у ході службового розслідування було встановлено, що у мережі Інтернет (зокрема, на сайті інформаційного агентства «УНІАН», на сайті «TSN.ua") виявлено ряд публікацій критичного характеру щодо викриття працівниками ТУ ДБР спільно із співробітниками Управління СБУ в Харківській області факту вимагання та отримання поліцейськими Київського ВП, у тому числі, позивачем, неправомірної вигоди від громадян за не притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Викладене свідчить, що вказаними діями викликано суспільний резонанс та вчинено дії, які підривають авторитет Національної поліції України.

З особистої справи ОСОБА_1 під час службового розслідування встановлено, що 07.11.2015 ним дано Присягу на вірність Українському народові, у 2020 році позивач особисто ознайомився з пам`яткою щодо обмежень, пов`язаних зі службою в поліції, та вимогами антикорупційного законодавства, про що поставив свій підпис.

Крім того, у ході проведення службового розслідування обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність позивача не встановлені, що також не встановлено судом під час розгляду справи.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що протягом 2020 року позивач звертався до органів поліції із заявами та повідомленнями про пропозиції або надання йому неправомірної вигоди.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що факт внесення відомостей до ЄРДР за №0000075, зокрема, відносно позивача, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та повідомлення йому про підозру знайшов своє підтвердження.

Таким чином, суд вважає, що висновок про порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, є обґрунтованим.

Матеріалами службового розслідування підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни.

А тому, відповідачем обґрунтовано та правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

При цьому, відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Вказана позиція, зокрема, зазначена в постанові Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №804/676/18.

Щодо тверджень позивача про відсутність факту прогулу у період з 23:00 07.07.2020 року по 09:00 08.07.2020 рік суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що під час проведення службового розслідування було встановлено, що 22.06.2020 видано доручення начальника Київського ВП ГУНП в Харківській області від 22.06.2020 № 92 «Про виділення особового складу Київського ВП для забезпечення цілодобової охорони публічної безпеки і порядку на території КНП ХОР «Обласний спеціалізований диспансер Радіаційного захисту населення», розташованого за адресою: вул. Новгородська, 85, в м. Харків.

Відповідно до графіка та поданого рапорту заступника начальника Київського ВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції Іванова О.О. , згідно вищевказаного доручення начальника Київського ВП у період часу з 09.00 07.07.2020 до 09.00 08.07.2020 до несення служби з табельною вогнепальною зброєю були залучені старший ДОП СППП Київського ВП капітан поліції ОСОБА_3 та оперуповноважений ВКП Київського ВП лейтенант поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до записів книги розстановки нарядів Київського ВП (інв. № 1386, розпочата 30.05.2020), вказані поліцейські отримали табельну вогнепальну зброю та пройшли цільовий інструктаж, про що поставили свої підписи у відповідних журналах.

У вказаний період часу капітан поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_1 заступили на службу по охороні публічної безпеки і порядку на території КПП ХОР «Обласний спеціалізований диспансер Радіаційного захисту населення», розташованого за адресою: вул. Новгородська, 85, м. Харків.

Службовим розслідуванням також було встановлено, що 08.07.2020 у нічний час лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де працівниками ТУ ДБР спільно із співробітниками управління СБУ в Харківській області на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 10.06.2020 о 04.40 було розпочато проведення обшуку.

У наданих поясненнях позивач підтвердив факт проведення 08.07.2020 обшуків працівниками ТУ ДБР та співробітниками Управління СБУ в Харківській області за місцями свого мешкання та вручення йому повідомлення про підозру.

Відсутність за місцем несення служби на території КНП ХОР «Обласний спеціалізований диспансер Радіаційного захисту населення», розташованого за адресою: вул. Новгородська, 85, м. Харків, підтвердив капітан поліції

ОСОБА_3., який разом з ОСОБА_1 заступив на службу по охороні публічної безпеки і порядку на території КПП ХОР «Обласний спеціалізований диспансер Радіаційного захисту населення», розташованого за адресою: вул. Новгородська, 85, м. Харків, зазначив, що після перевірки несення служби відповідальним від Шевченківського ВП близько 22:00 та проставляння відмітки у відповідному журналі про відсутність зауважень до закінчення чергування о 09.00 08.07.2020 ОСОБА_1 він більше не бачив.

Тобто ОСОБА_1 безпідставно залишив визначене місце несення служби та перебував за адресою: АДРЕСА_2 , з табельною вогнепальною зброєю, не повідомивши про це керівництво.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 допустив порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі в період з 23:00 07.07.2020 по 09:00 08.07.2020 без поважних причин, тобто прогул, а тому твердження позивача є необгрунтованими та безпідставними.

З приводу тверджень позивача щодо то того, що відповідачем було порушено вимоги ст. 22 Дисциплінарного статуту №2337-VІІІ, а саме видання та реалізація наказу ГУНП в Харківській області №225 о/с від 28.07.2020 року відбулося під час перебування позивача на лікарняному, суд зазначає наступне.

З наявного в матеріалах справи листка працездатності серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач з 10.07.2020 року до 01.08.2020 року перебував на лікарняному. До служби позивач повен був приступити 02.08.2020 року.

Відповідно до Наказу Головного Управління Національної поліції в Харківській області №225 о/с від 28.07.2020 року , лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено 31.07.2020 року. Проте представником відповідача до матеріалів справи було долучено копію витягу з наказу Головного Управління Національної поліції в Харківській області №16 о/с від 19.01.2021 року про зміни дати звільнення ОСОБА_1 , відповідно до якого датою звільнення слід вважати 02.08.2020 року, тобто коли позивач повинен був приступити до служби.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивача.

Щодо решти аргументів позивача, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Вище зазначені висновки також підтверджуються позицією Верховного суду викладеною у постанові від 26 травня 2020 року по справі №580/1117/19 адміністративне провадження №К/9901/27949/19.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а отже п.5 Наказу Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 499 від 21.07.2020 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Київського ВП ГУ НП в Харківський області» в частині застосування до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції та Наказ Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 225 о/с від 28.07.2020 року в частині звільнення оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 винесено відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства України.

У зв`язку з вищевикладеним адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування наказів - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 03 лютого 2021 року.

Суддя Бідонько А.В