Справа № 942/368/20
Суддя: Булгакова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 942/368/20
Провадження № 2-а/408/10/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року смт.Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області, в складі:

головуючого-судді: Булгакової Г.В.

при секретарі: Ришкової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодськ Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 ) та старшого інспектора прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця-Луганська» Сокровищука Владислава Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:
19.03.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 ) та старшого інспектора прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця-Луганська» Сокровищука В.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що постановою старшого інспектора прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця-Луганська» Сокровищука В.С. (військова частина № НОМЕР_1 ), серія ДЛРУ № 076874 від 09 березня 2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. за ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення за те, що 09 березня 2020 року о 14 годині 20 хв. під час прикордонного контролю виявилось, що він в період часу з 30 жовтня по 10 листопада 2020 року перетнув Державний кордон України, здійснивши в`їзд з території РФ до тимчасово окупованої території через тимчасово недіючий пункт пропуску через Державний кордон України «Ізварино», чим порушив абз.1 п.6 Порядку вїзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2019 року № 815, тобто скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки перетинання ним, ОСОБА_1 , державного кордону України через тимчасово не працюючий КПП «Ізварине» не підтверджене жодним доказом, та грунтується лише на припущеннях відповідача та складено не уповноваженою посадовою особою. У зв`язку з цим просить її скасувати.

У судове засідання позивач не з`явився, просив справу розглядати у його відсутності .

Представник відповідача - Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної Прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_1 ) у судове засідання не з`явився , про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог та з проханням відмовити у задоволенні позову.

Відповідач - старший інспектор прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця-Луганська» Сокровищук Владислав Сергійович у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав свій відзив.

Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДЛРУ №076874 від 09 березня 2020 року вбачається, що старшим інспектором прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця-Луганська» Сокровищуком В.С. встановлено, що 09 березня 2020 року о 14 годині 20 хв. прикордонним нарядом «Перевірка документів» у контрольному пункті в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який в період часу з 30 жовтня по 10 листопада 2020 року перетнув Державний кордон України, здійснивши в"їзд з території РФ до тимчасово окупованої території через тимчасово недіючий пункт пропуску через Державний кордон України «Ізварино», чим порушив вимоги абз.1 п.6 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 гривень. Копію вказаної постанови отримано ОСОБА_1 09.03.2020.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу /посадової особи/ про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган /вищестоящій посадовій особі/ або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та іншими обставинами, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З п. 6 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, вбачається, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Згідно із ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Суд не погоджується з твердженням позивача про те, що постанову про накладення стягнення винесено не уповноваженою посадовою особою, оскільки зі змісту постанови та відомостей, викладених в відзивах вбачається, що постанову відповідно до приписів ст. 222-1 КУпАП складено уповноваженою посадовою особою Державної прикордонної служби - старшим інспектором прикордонної служби відповідного структурного підрозділу, що передбачено ч.5 п.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 18 вересня 2013 року № 898.

Однак, суду відповідачами не надано жодних доказів того, що позивач перетнув державний кордон України саме в той спосіб та в тому місці - в пункті пропуску «Ізварине», як вказано в оскаржуваній постанові. Надані відповідачами суду копії закордонного паспорту позивача з відмітками про перетин держкордонів жодним чином не можуть слугувати належним доказом незаконного перетину державного кордону України у вказаний час та в указаному місці саме в пункті пропуску «Ізварине», оскільки не містять відомостей про це (штампів, відміток про перетин тощо).

Посилання відповідача на те, що позивач сам в усній формі вказував на перетин державного кордону України саме в пункті пропуску «Ізварине» не підтверджені жодними доказами, а навпаки, спростовуються заявою позивача про відмову від пояснень, яка підписана ним же в день притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, проаналізувавши встановлені судом всі обставини справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачами не доведено правомірності прийнятого рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, у тому числі: скасовує постанову і закриває справу.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема: 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На підставі викладеного, оскільки відповідачами не доведена, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, правомірність свого рішення, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова, винесена відповідачем ОСОБА_2 з порушенням вимог діючого законодавства України, а тому суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 09 березня 2020 року серії ДЛРУ № 076874 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 закрити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. за вимоги скасування оскаржуваної постанови, що підтверджується квитанцією № від 03.09.2020.

Таким чином, враховуючи факт задоволення позовних вимог, вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ), оскільки відповідач ОСОБА_2 є її посадовою особою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 251,289, 293 КУпАП, ст. 242-246, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 ) та старшого інспектора прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця-Луганська» Сокривищука Владислава Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову старшого інспектора прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Станиця-Луганська» Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгені Пікуса Державної Прикордонної служби України (військова частина № 9938) Сокривищука Владислава Сергійовича серії ДЛРУ № 076874 від 09 березня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгені Пікуса (місце розташування за адресою: 93120, Луганська область, місто Лисичанськ, просп. Перемоги, буд. 58, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його проголошення (складення) до Першого апеляційного адміністративного суду через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.В. Булгакова