Справа № 538/1292/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 р.Справа № 538/1292/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетської Альони Сергіївни на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бондарь В.А., м. Лохвиця, Лохвицький район, Полтавська область, по справі № 538/1292/20

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетської Альони Сергіївни , Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовом до Інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетської Альони Сергіївни (далі по тексту - поліцейський УПП в Полтавській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № 330393, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн. (п`ятсот десять гривень) за керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов (ч. 3 ст. 121 КУпАП) та за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (ст. 132-1 КУпАП), винесену інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Мечетською Альоною Сергіївною.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.07.2020 автомобілем КрАЗ НОМЕР_1 здійснював перевезення вантажу асфальтобетонної суміші загальною вагою 24,280 тон, вага брутто 12 тон, що підтверджується доданою до позовної заяви копією товаро-транспортної накладної. При перевірці навантаження на осі автомобіля працівниками Укртрансбезпеки було виявлено перенавантаження на здвоєну вісь на 3,08 тони, що на думку відповідача є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Однак, як вказує позивач, ПДР України він не порушував, а результати вимірювання є необґрунтованими. Зауважив, що загальна вага автомобіля з вантажем становить 24,280 кг, що відповідає правилам перевезень відповідних вантажів. Посилаючись на відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, вказує на неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів, а саме точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу. В зв`язку з чим, висновки відповідача по порушення позивачем вимог ПДР України вважає неправомірними, а оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності - протиправною.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.11.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетської Альони Сергіївни, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 330393 від 15.07.2020 року інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області лейтенанта поліції Мечетської Альони Сергіївни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 132-1 ч. 1 ,121 ч. 3 КУпАП.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, що призвело до звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, просить суд апеляційної інстанції рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.11.2020 року по справі № 538/1292/20 скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної відповідач зазначив, що 15.07.2020 об 10 год. 40 хв. в Лохвицькому районі с. Млини по вул. Роменська, 5, позивач, керуючи транспортним засобом КРАЗ 65055 днз НОМЕР_1 , перевозив вантаж повною масою 24,280 кг., навантаження на здвоєну вісь якого становило більше 16 т., а саме 19080 кг, без погодження з органом національної поліції, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.132-1 КУпАП. Також позивач керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3б ПДР та ст. 35 Закону України Про дорожній рух.

Посилаючись на положення ст. 35 Закону України "Про дорожній рух", правил дорожнього руху (далі по тексту - ПДР), Закону України "Про автомобільні дороги", постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, "Про завтердження Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (далі - Правила перевезення), якими регулюються спірні правовідносини, зазначає, що поліцейський правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та застосував до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Щодо притягнення позивача до відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП апелянт зазначив, що висновок суду першої інстанції щодо недоведення інспектором факту використання позивачем автомобіля з метою отримання прибутку, що свідчить про недоведеність порушення вимог ПДР, передбачених ч.3 ст.121 КУпАП, суперечить положенням ст.35 Закону України Про дорожній рух, відповідно до яких вантажні автомобілі вантажопідйомністю більше 3,5 т., незалежно від строку експлуатації повинні проходити обов`язковий технічний контроль щороку. Тобто, немає значення чи використовується автомобіль з метою отримання прибутку, оскільки, як вказує відповідач, така вимога стосується виключно легкових автомобілів.

Крім того, відповідач вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на посилання відповідача, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію та реєстраційної картки, що міститься в базі даних НАІС ДДАІ МВС тип транспортного засобу позивача - вантажний, повна маса якого становить 28000 т, тобто вантажопідйомність останнього більше 3500 т, відтак в силу наведених положень ст. 35 Закону України Про дорожній рух, транспортний засіб КРАЗ 65055 днз НОМЕР_1 підлягає обов`язковому технічному контролю. Крім того, зауважує апелянт, згідно з витягом НАІС ДДАІ МВС позивач пройшов обов`язковий технічний контроль 19.07.2020, через два дні після винесення оскаржуваної постанови.

З урахуванням викладеного, вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки аргументам відповідача та наявним в матеріалах справи доказам, чим порушив положення ст. 242 КАС України, у зв`язку з чим вважає рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.11.2020 таким, що підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.07.2020 о 10 год. 52 хв. годині відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 330393 від 15.07.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 132-1 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень внаслідок порушення п.22.5 ПДР.

Відповідно до вказаної постанови 15.07.2020 о 10 год. 40 хв. ОСОБА_1 рухаючись в с. Млини Лохвицького району Полтавської області по вулиці Роменська, керував транспортним засобом з вантажем повна маса якого становить 24,280 кг, навантаженням на здвоєну вісь становило більше ніж 16 т, а саме 19080 кг без погодження з органами національної поліції, чим порушив п.22.5 ПДР України та керував ТЗ, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив пункт 31.3б та ст. 35 Закону України "Про дорожній рух".

Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ДП18 № 330393 від 15.07.2020 року та не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з прписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - «ПДР України») за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

За визначенням пункту 3 вказаних Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України. Відповідно до пункту 4 цих же Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів над визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення дозволу та внесення плати за проїзд.

Положеннями статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі - «Порядок №879»).

Відповідно до пункту 2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотриманий визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Виходячи зі змісту пункту 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2013 року №1007/1207 (далі - «Порядок №1007/1207») габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

У розумінні підпунктів 7-9 пункту 2 Порядку № 879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

В силу приписів пункту 12 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з пунктом 13 Порядку №879, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Підпунктами 4-8 пункту 4 Порядку №1007/1207 передбачено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Відповідно до вимог пункту 18 статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Таким чином, із урахуванням викладеного та зважаючи на положення вищенаведених норм законодавчих актів, якими врегульовано спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що оскільки матеріали справи не містять доказів того, що габаритно-ваговий контроль позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, та здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства, відповідачем не доведено правомірність здійснення габаритно-вагового контролю.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій зазначено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій щодо недоведення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 132-1 КУпАП, оскільки відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки в матеріалах справи відсутні документи на пристрій, яким проводилося контрольне зважування автомобіля, це позбавляє можливості перевірити відповідність цього приладу параметрам та технічному стану, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачу не було надано підтверджуючих документів правомірності встановлення пересувного контрольного комплексу, що також свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.12.2019 по справі №557/322/17.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, за порушення п. 31.3.Б ПДР, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, 15.07.2020 о 10 год. 52 хв. годині відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 330393 від 15.07.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, зокрема, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови 15.07.2020 о 10 год. 40 хв. ОСОБА_1 рухаючись в с. Млини Лохвицького району Полтавської області по вулиці Роменська, керував транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив пункт 31.3б та ст. 35 Закону України "Про дорожній рух".

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно з п.31.3.б Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.35 Закону України Про дорожній рух, обов`язковому технічному контролю не підлягають 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Також п.2 ч.7 статті 35 Закону України Про дорожній рух передбачено, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації щороку.

Згідно зі ст.1 Закону України Про автомобільний транспорт та п.1.10 Правил дорожнього руху України, вантажний автомобіль це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Відповідно до ст.19 Закону України Про автомобільний транспорт, при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки "КРАЗ" д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , є загальним вантажним автомобілем, 2008 року випуску, дата першої реєстрації 14.05.2008, маса автомобіля без навантаження 12275 кг, повна маса 28000 кг (а.с.8).

Наведені обставини в своїй сукупності та законодавче визначення вантажного автомобіля, з врахуванням його конструкції, обладнання та призначення є свідченням того, що автомобіль позивача відноситься саме до типу вантажних.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що автомобіль, яким керував позивач, є вантажним автомобілем з вантажопідйомністю більше 3,5 тон, тому відповідно до п.2 ч.7 ст.35 Закону України Про дорожній рух вказаний автомобіль підлягає обов`язковому технічному контролю з періодичністю його проходження - щороку.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб, яким керував позивач, станом на час винесення оскаржуваної, своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль.

Не надано таких доказів відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на витяг з бази Національної автоматизованої інформаціїної системи ДДАІ МВС України стосовно проходження автомобілем КРАЗ 65055, номерний знак НОМЕР_1 , обов`язково технічного контролю 19.07.2020, також не доводить несвоєчасності проходження вказаним транспортним засобом, яким керував позивач, обов`язкового технічного контролю станом на час прийняття відповідачем оскаржуваної постанови (15.07.2020).

Інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення пп. 31.3б ПДР та ст. 35 Закону України "Про дорожній рух" відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вчинення позивачем порушень, передбачених ч.1 ст.132-1, ч.3 ст.121 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії ДП №330393 від 15.07.2020 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 132-1 КУпАП, невірно зазначив про неможливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності саме за частиною першою вказаної статті, з огляду на те, що відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів встановлюється ч.2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки з аналізу вказаної примітки до статті 132-1 КУпАП вбачається, що приписи останньої вказують на неможливість притягнення до відповідальності виключно за правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, що не відповідає обставинам даної справи.

Крім того, дійшовши вірного висновку про недоведеність відповідачем факту порушення позивачем вимог пп. 31.3б ПДР та ст. 35 Закону України "Про дорожній рух", суд першої інстанції помилково зазначив при цьому, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказане порушення може бути лише доведеність факту використання останнім транспортного засобу з метою прибутку під час провадження господарської діяльності, в той час як в силу приписів ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», вантажні автомобілі вантажопідйомність більше 3,5 тонн незалежно від строку експлуатації повинні проходити обов`язковий технічний контроль щороку. При цьому немає значення чи використовується автомобіль з метою прибутку, оскільки така вимог стосується виключно легкових автомобілів.

Разом з тим, такі судження не призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

З огляду на викладені вище висновки, колегія суддів вважає, що рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.11.2020 по справі № 538/1292/20 слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетської Альони Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.11.2020 року по справі № 538/1292/20 змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Лохвицького районного суду Полтавській області від 10.11.2020 по справі № 538/1292/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова