Справа № 140/2272/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 140/2272/20 пров. № А/857/150/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

за участі представника позивача: Мартяшук В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Валюха В.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 139 (по стройовій частині) позивача ОСОБА_1 звільнено з посади заступника командира ВЧ НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу частини з 27.06.2019. При звільненні позивачу не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день виключення зі списків частини 27.06.2019, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 140/2474/19 за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Під час виконання вказаного рішення суду ВЧ НОМЕР_1 застосувала базовий місяць січень 2016 року, що є протиправним. Вказує, що оскільки обіймав посаду, з якої був звільнений у червні 2019 року, у вересні 2010 року, ця посада була утворена у 2007 році, у січні 2008 року відбулося підвищення розміру посадового окладу, а тому базовим місяцем для проведення індексації повинен бути лютий 2008 року. Відповідач також повинен нести відповідальність за несвоєчасний розрахунок при звільненні з ВЧ НОМЕР_1 , яка полягає у виплаті середнього місячного грошового забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку, із застосуванням норм трудового законодавства, оскільки нормами спеціального законодавства не передбачено відповідальності за не проведення остаточного розрахунку при звільненні з військової служби. Просив позов задоволити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з січня 2008 року проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на різних посадах, перебував на усіх видах забезпечення, що підтверджується архівною довідкою від 31.07.2020 № С-1250/1381, довідками про доходи за 2015-2018 р.р.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.06.2019 № 139 капітана ОСОБА_1 , заступника командира частини з озброєння, призначеного наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 18.06.2019 № 182 на посаду начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 27.06.2019 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

За період з 01.01.2016 по 01.12.2018 позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, у зв`язку із чим бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення була оскаржена у судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 (скасованим постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 лише в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.) у справі № 140/2474/19 за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Платіжним дорученням № 24 22.01.2020, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 140/2474/19, ВЧ НОМЕР_1 перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в сумі 4798,50 грн.

27.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій, зокрема, просив надати детальний розрахунок на суму індексації із розшифруванням, коли та за який період брався базовий місяць для розрахунку.

10.02.2020 Листом за № 81 ВЧ НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про те, що відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 140/2474/19 позивачу була нарахована індексація грошового забезпечення з січня 2016 року по 30.11.2018 року в сумі 4871,57 грн. (утримано військовий збір 1,5% в сумі 73,07 грн.), а відповідно до наказу Міністра оборони України № 44 від 27.01.2016 Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році базовий місяць - січень 2016 року.

До набрання чинності Постановою № 1013 абзац перший пункту 5 Порядку № 1078 був викладений та застосовувався у такій редакції: «У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.

У базовому місяці значення індексу споживчих ціп приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації».

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 істотно змінився порядок індексації заридати та інших доходів населення, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування.

Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався в разі, коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець.

Крім того, пунктом 1 Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників. При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери, окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців. Зміна ж грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою № 704.

Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 і включно до 01.03.2018, посадові оклади військовослужбовців не змінилися.

Згідно з пунктом 3 Постанови № 1013 Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінети Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078.

Вказаною Постановою № 1013 Урядом фактично запропоновано в грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати, з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації.

Постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення, починаючи з 01.12.2015, але й фактично визначено базовий місяць (січень 2016 року), який необхідно враховувати в подальшому для проведення індексації.

Суд першої інстанції також визначив, що у випадку зміни базового місяця для обчислення розміру індексації грошового забезпечення чинним законодавством України не передбачено повернення до попереднього базового місяця, в т. ч. у зв`язку із запровадженими у 2015 році змінами в законодавстві щодо порядку проведення індексації грошових доходів населення.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача про те, що місяцем для обчислення належної йому індексації (за період з 01.01.2016 по 01.12.2018 згідно з рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №140/2474/19) є лютий 2008 року.

Проте, дана позиція суду першої інстанції спростовується наступними належним чином вмотивованими доводами позивача, а саме.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-Х1І (надалі по тексту - Закон України від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 70.12.1991 року №2011-XIІ (надалі - Закон 3'країн и від 20.1 2.1991 року № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина гарантіями них прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011- XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види і грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ (надалі - Закон України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ.

Згідно статті 2 Закону України від 03.07.1991 року №1282- XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону України від 03.07.1991 року 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію нього Закону.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (надалі - Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих ціп починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив норії індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно пункту 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях па території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений па 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, шо у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави суду дій і и висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), с базовим при проведенні індексації.

Згідно п 5 Порядку №1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів.) сума індексації не зменшується па розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (п.5 в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 28.04.2016 №201/10/137-16 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Оскільки ж підвищення посадових окладів осіб офіцерського складу, які проходять службу в Збройних Силах України відбулося відповідно до вимог п. З постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яким затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах, згідно з додатками, яка набрала чинності у січні 2008 року, місяцем для обчислення належної позивачу індексації є лютий 2008 року, тобто наступний за місяцем, у якому було підвищено оклади.

Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, що оскільки статтями 116, 117 КЗпП України передбачений обов`язок виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки то день фактичного розрахунку в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних сум у випадку саме звільнення працівника, тому приписи вказаних статей КЗпП України не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору з огляду на те, що відповідач не звільняв позивача з військової служби, а тому не може нести відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_1 саме із військової частини НОМЕР_1 звільнений та виключений зі списків, проте не був при цьому повністю розрахований у грошовому забезпеченні, а саме що стосується індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 - 01.12.2018.

Відтак, саме військова частина НОМЕР_1 повинна нести відповідальність за нездійснення своєчасного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з посади заступника командира частини.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 при звільненні з посади заступника командира військової частини військовою частиною НОМЕР_1 не було розраховано по грошовому забезпеченню у повному обсязі, є усі обґрунтовані підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 27.06.2019 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, а саме по 22 січня 2020 року, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2001.

Таким чином нарахування та випити позивачу відповідач повинен проводити з врахуванням п. 2 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими розд. 2 абз. З Постанови КМ України «Про затвердження Порядку обчислення середньої плати» від 08.02.1995 року №100, а також згідно п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 06.11.1992 року обчислення середньої плати и проводиться виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події з якою пов`язана відповідна виплата, тобто що передують дню звільнення.

Щодо стягнення витрат па правову допомогу, апеляційний суд зазначає наступне, а саме.

Волинський окружний адміністративний суд також відмовив у задоволенні вимоги про стягнення втрат на правову допомогу в сумі 2000,00 гри. оскільки у задоволенні позовної заяві: відмовлено повністю а задовольняється така вимога лише у випадку задоволенні позовних вимог.

Відтак, у разі скасування рішення суду першої інстанції будуть правові підстави для задоволення заяви про стягнення судових витрат, пов`язаних із проведенням експертизи та втрат на правову допомогу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року у справі №140/2272/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку раніше виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2018 року із застосуванням базового місяця - лютий 2008 року та невиплаті середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільнені - невиплату індексації грошовою забезпечення за період із 27.06.2018 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, із розрахунку 595,08 гривень в день.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018, виходячи з розрахунку базового місяця - лютий 2008 року та виплатити її з урахуванням раніше виплаченої суми, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату індексації грошового забезпечення за період із 27.06.2018 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, із розрахунку 595, 08 гривень в день, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими да особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати па професійну правову допомогу адвоката у даній справі у розмірі 2000, 00 грн.

Відповідно до ст. 137 КАС України стягнути з відповідача - військової частини НОМЕР_1 па користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи №4566 на суму 1961,28 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 03/02/2021