Справа № 577/3277/20
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 р.Справа № 577/3277/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Потій Н.В., м. Конотоп, повний текст складено 03.11.20 року по справі № 577/3277/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в особі головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Можаєвої Тетяни Григорівни

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.10.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області в особі головного спеціаліста відділу контролю за використанням земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Можаєвої Т. Г. (надалі також - відповідач) про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення № 389/0145/По/08/01-20 від 13 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 55 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення за ст. 55 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.

Додатковим рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у адміністративній справі та про ухвалення додаткового рішення у справі - задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14500,00 грн.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у адміністративній справі в сумі 14500,00 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення відповідачем не отримувалася, додаткове рішення ухвалювалося в порядку письмового провадження, з огляду на що відповідач був позбавлений можливості надати до суду першої інстанції свої заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі в сумі 14500,00 грн та спростувати доводи позивача, викладені в заяві. Вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував неспівмірності витрат на правову допомогу з часом, витраченим на виконання відповідних робіт та обсягом наданих послуг (справа не відноситься до категорії складних, є типовою, розглядалася в письмовому провадженні).

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає про необгрунтованість її доводів, оскільки у відповідача була можливість забезпечити участь свого представника в призначене на 03.11.20 судове засідання у справі, але цією можливістю відповідач не скористався, а заява про ухвалення додаткового рішення направлялася на адресу відповідача, що підтверджується фіскальним чеком, наявним у матеріалах справи. З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.08.2020 у справі № 640/15803/19, вказує на правомірність висновків суду першої інстанції про неможливість зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу за відсутності відповідного клопотання протилежної сторони. Вважає додаткове рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції позивач просить проводити без його участі.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.

Як убачається із матеріалів справи, 24.08.2020 між ОСОБА_1 (як клієнтом) та адвокатом Тукманом Є. Г. (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 000712 від 21.10.2019) укладено Договір про надання правової допомоги (в подальшому - Договір), за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе доручення з надання клієнту правової допомоги на умовах, передбачених Договором.

За умовами п. 3.1 Договору клієнту надається правова допомога щодо представництва та відстоювання інтересів останнього в судах України з питання, яке стосується або пов`язане з оскарженням у судовому порядку постанови Головного управління Держгеокадастру в Сумській області в особі головного спеціаліста відділу контролю за використанням земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Можаєвої Т. Г. № 389/0145/По/08/01-20 від 13 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на клієнта.

Відповідно до п. 4.2 Договору вартість наданої адвокатом правової допомоги становить 2900,00 гривень за кожну годину роботи адвоката. Остаточна вартість наданої за Договором правової допомоги визначається сторонами в Акті приймання-передачі наданих послуг.

З Акта приймання-передачі наданих послуг від 02.10.2020 до Договору про надання правничої допомоги від 24.08.2020 встановлено, що адвокатом надано клієнту правові послуги:

- здійснення особистого прийому клієнта з питання надання консультацій про положення законодавства, зокрема, статей 25, 35, 37 Закону України «Про охорону земель», статті 20 Закону України «Про землеустрій», статей 22, 111 Земельного кодексу України в аспекті захисту позиції клієнта - дії у формі окремої позасудової процедури тривалістю - 1 година;

- розроблення, структуризація та складання процесуальних документів: адміністративного позову від 25.08.2020 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - дії у формі окремої позасудової процедури, загальною тривалістю - 3 години;

- надання клієнту роз`яснень зі спірних питань у справі № 577/3277/20 в аспекті правозастосовчої практики в аналогічних справах, - дії у формі окремої позасудової процедури тривалістю - 1 година.

За п. 3-5 Акта приймання-передачі наданих послуг від 02.10.2020 розрахунок вартості наданих адвокатом послуг здійснено таким чином: 5 годин х 2900,00 грн = 14500,00 грн та зазначено, що грошові кошти в сумі 14500, 00 грн повинні бути сплачені клієнтом в такому порядку: грошові кошти в сумі 7000,00 грн сплачуються в день підписання цього Акту; грошові кошти в сумі 7500,00 грн сплачуються протягом 3-х днів після прийняття судом першої інстанції рішення у справі № 577/3277/20.

Копією прибуткового касового ордера № 1-02-10/20 від 02.10.2020 підтверджується отримання адвокатом Тукманом Є. Г. від ОСОБА_1 7000,00 грн за договором про надання правової допомоги від 24.08.2020, актом приймання-передачі наданих послуг від 02.10.2020.

Відповідно до прибуткового касового ордера № 1-02-10/20 від 09.10.2020 ОСОБА_1 сплачено адвокату Тукману Є. Г. 7500,00 грн за договором про надання правової допомоги від 24.08.2020, актом приймання-передачі наданих послуг від 02.10.2020.

Вказаними вище документами підтверджено, що адвокат Тукманов Є. Г. надав позивачу послуги з професійної правничої допомоги.

Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.

Разом з тим, колегія суддів, дослідивши подані заявником докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, Акт приймання-передачі наданих послуг від 02.10.2020, зазначає, що фактично зі змісту наданих адвокатом послуг з професійної правничої допомоги позивачу вбачається, що здійснення особистого прийому клієнта з питання надання консультацій про положення законодавства, зокрема, статей 25, 35, 37 Закону України «Про охорону земель», статті 20 Закону України «Про землеустрій», статей 22, 111 Земельного кодексу України в аспекті захисту позиції клієнта та надання клієнту роз`яснень зі спірних питань у справі № 577/3277/20 в аспекті правозастосовчої практики в аналогічних справах, є фактично частиною процесу з надання послуг на професійну правничу допомогу, пов`язану з процесом складання тексту позовної заяви, інакше, вказані послуги були б окремими консультаційними послугами з юридичних питань.

Тобто, стягненню підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу, пов`язану з процесом складання тексту позовної заяви.

В свою чергу, заявлена ціна послуг за складання адміністративного позову від 25.08.2020 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - 8700,00 грн (із розрахунку: 2900,00 грн х 3 години надання послуг) не є співмірною складності справи, оскільки розмір визначених відповідачем зобов`язань оскаржуваною у справі постановою визначено на рівні 340,00 грн та аналогічні правовідносини неодноразово були предметом судового оскарження.

Дослідивши подані позивачем докази, колегія суддів зазначає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката Тукмана Є. Г. з професійної правничої допомоги позивачу в сумі 8700,00 грн є суттєво завищеним та таким, що не є співмірним із складністю справи з виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки підготовка до написання тексту позовної заяви не потребувала настільки значного часу (3 години) для надання адвокатом Тукманом Є. Г. послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги позивачу у співвідношенні до визначеної вартості послуг адвоката, а сума, яка заявлена до відшкодування позивачу за надання послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги за складання адміністративного позову не є належним чином обґрунтованою на предмет їх розміру.

Отже, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів, ураховуючи п. 4 ч. 5 ст. 134 КАС України, дійшла висновку, що позивачем не обґрунтовано, з урахуванням складності справи, складення позовної заяви протягом 3 годин із розрахунку 2900,00 гривень за годину, оскільки позовна заява у даній категорії справ не потребує складних правових досліджень.

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції про задоволення заяви позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14500,00 грн, колегія суддів зазначає, що витрати на правничу допомогу у сумі 1000,00 грн є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, значенням справи для сторони, та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів у якості належних.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.08.2020 у справі № 640/15803/19, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому застосовує до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19.

Водночас, колегія суддів ураховує, що додаткове рішення ухвалено судом першої інстанції в письмовому провадженні, без участі сторін, доказів отримання заяви позивача про ухвалення додаткового рішення матеріали справи не містять.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення у справі слід скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області задовольнити частково.

Додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2020 року по справі № 577/3277/20 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у адміністративній справі - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн.

В іншій частині у задоволенні заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін