Справа № 640/23247/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Кондрат Л.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року, суддя Гарник К.Ю., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) батьку загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , викладене у пункті 12 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №19 від 15 лютого 2019 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) батьку загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , передбачену статтею 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 січня 2018 року під час захисту Батьківщини в зоні проведення АТО, внаслідок вибуху невідомого пристрою загинув його син військовослужбовець ОСОБА_2 . 18 вересня 2018 року позивач звернувся до Сумського обласного військового комісаріату через Шостинський об`єднаний міський військовий комісаріат з заявою та відповідним пакетом документів щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) сина, але у виплаті такої допомоги йому було відмовлено. З вказаним рішенням відповідача позивач не погоджується, оскільки, на його переконання, він має право на отримання такої одноразової грошової допомоги, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками у свідоцтві про його народження записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (Т.1, арк. 13).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки №985 від 19 вересня 2019 року, виданої виконкомом Клишківської сільської ради, ОСОБА_2 проживав разом з батьком ОСОБА_1 , він з ним спільне господарство по день своєї смерті (Т.1, арк. 17).

Згідно з копією довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 21 січня 2018 року №89, ОСОБА_2 дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, у тому числі, у період з 22 грудня 2017 року по 01 січня 2018 року (Т.1, арк. 52).

У відповідності до копії лікарського свідоцтва про смерть №3 від 03 січня 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , смерть настала внаслідок дій, передбачених законом. Причиною смерті зазначено: гостра крововтрата, багатоуламковий перелом лівого стегна, травма стегнової артерії зліва (Т.1, арк. 15-16).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 32 роки, про що 09 січня 2018 року складено відповідний актовий запис №02 (Т.1, арк. 14).

Відповідно до листа від 02 січня 2018 року №06-03/650 Луганське обласне бюро судово-медичної експертизи повідомило, що при проведенні судово-токсикологічної експертизи в біологічних середовищах загиблого ОСОБА_2 встановлено етиловий алкоголь, в крові 2,16 проміле, в сечі 3,21 проміле, що відповідає сп`янінню середнього ступеню тяжкості відносно живої особи, в стадії елімінації, тобто виведення алкоголю з організму, висновок судово-токсикологічної експертизи №10 від 02 січня 2018 року (Т.1, арк. 60).

Як вбачається з наданої суду копії акта службового розслідування по факту гибелі старшого стрільця 2 мотопіхотного відділення і мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_3 старшого солдата ОСОБА_2 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_4 10 січня 2018 року (Т.1, арк. 48-50), комісією запропоновано у тому числі:

- вважати смерть старшого солдата ОСОБА_2 наступила під час виконання завдання по захисту територіальної цілісності та державного суверенітету України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння;

- виключити старшого солдата ОСОБА_2 із списків частини з 01 січня 2018 року.

Наказом командира 13 окремого мотопіхотного батальйону (по особовому складу) від 23 січня 2018 року №10-рс старшого солдата ОСОБА_2 , старшого стрільця мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти відповідно до пункту 230 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України виключено із списків особового складу військової частини у зв`язку зі смертю (Т.1, арк. 44).

Відповідно до копії сповіщення сім`ї померлого від 21 лютого 2018 року №сз/302, направленого ОСОБА_1 , останнього сповіщено про смерть його сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок гострої крововтрати, осколкового поранення лівого стегна з ушкодженням судини (Т.1, арк. 46).

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв №3145 від 13 листопада 2018 року, комісією зроблено висновок, що травма старшого солдата ОСОБА_2 : Травма стегнової артерії зліва. Багатоуламковий перелом лівого стегна. Гостра крововтрата, що стала причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджена лікарським свідоцтвом про смерть №3 від 04 січня 2018 року, виданим Луганським обласним бюро судово-медичної експертизи та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , яке було видане 23 січня 2018 року Шостківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області та іншими документами. Травма та причина смерті: ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (Т.1, арк. 60).

ІНФОРМАЦІЯ_5 батько померлого ОСОБА_1 звернувся до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_6 з заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина. Вказані документи були направлені до Сумського обласного військового комісаріату (Т.1, арк. 42,43).

Листом від 18 вересня 2018 року за вих. №11/2261 Сумський обласний військовий комісаріат направив вказані вище документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (Т.1, арк. 41), у вказаному листі також було зазначено про те, що на підставі поданих документів командування вважає, що батько ОСОБА_1 не має права на одержання зазначеної грошової допомоги.

15 лютого 2019 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом засідання №19 (пункт 2 протоколу) щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки загибель військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, у ст. 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

У відповідності до частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Зазначеною нормою встановлено особливий порядок правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, яка містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги таким особам, зокрема за суб`єктами отримання допомоги.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон): Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

3) загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

У відповідності до ст. 16-1 Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ст. 16-3 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Стаття 16-4 Закону передбачає, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні підстави для виплати, а також відмови у виплаті допомоги передбачено Постановою КМУ від 25 грудня 2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Підпунктом 1 п. 4 Порядку 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Пунктом 5 Порядку 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Таким чином, зазначена допомога не призначається з підстав, наведених цими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі). Водночас, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Отже, в такому випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).

Як убачається із матеріалів справи, а саме з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних суум від 15 лютого 2019 року №9, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, Міністерство оборони України, виходило з того, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, посилаючись на ч. 1 ст. 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за якою призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння (підпункти "а", "б" пункту 1). При цьому в протоколі вказано, що за статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцем на території військової частини є адміністративним правопорушенням.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 19 "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.

Згідно з копією довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 21 січня 2018 року №89, ОСОБА_2 дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, у тому числі, у період з 22 грудня 2017 року по 01 січня 2018 року (Т.1, арк. 52).

У відповідності до копії лікарського свідоцтва про смерть №3 від 03 січня 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , смерть настала внаслідок дій, передбачених законом. Причиною смерті зазначено: гостра крововтрата, багатоуламковий перелом лівого стегна, травма стегнової артерії зліва (Т.1, арк. 15-16).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 32 роки, про що 09 січня 2018 року складено відповідний актовий запис №02 (Т.1, арк. 14).

Відповідно до листа від 02 січня 2018 року №06-03/650 Луганське обласне бюро судово-медичної експертизи повідомило, що при проведенні судово-токсикологічної експертизи в біологічних середовищах загиблого ОСОБА_2 встановлено етиловий алкоголь, в крові 2,16 проміле, в сечі 3,21 проміле, що відповідає сп`янінню середнього ступеню тяжкості відносно живої особи, в стадії елімінації, тобто виведення алкоголю з організму, висновок судово-токсикологічної експертизи №10 від 02 січня 2018 року (Т.1, арк. 60).

Відповідно до копії акта службового розслідування по факту гибелі старшого стрільця 2 мотопіхотного відділення і мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_3 старшого солдата ОСОБА_2 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_4 10 січня 2018 року (Т.1, арк. 48-50), комісією запропоновано у тому числі:

- вважати смерть старшого солдата ОСОБА_2 наступила під час виконання завдання по захисту територіальної цілісності та державного суверенітету України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння;

- виключити старшого солдата ОСОБА_2 із списків частини з 01 січня 2018 року.

Наказом командира 13 окремого мотопіхотного батальйону (по особовому складу) від 23 січня 2018 року №10-рс старшого солдата ОСОБА_2 , старшого стрільця мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти відповідно до пункту 230 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України виключено із списків особового складу військової частини у зв`язку зі смертю (Т.1, арк. 44).

Відповідно до копії сповіщення сім`ї померлого від 21 лютого 2018 року №сз/302, направленого ОСОБА_1 , останнього сповіщено про смерть його сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок гострої крововтрати, осколкового поранення лівого стегна з ушкодженням судини (Т.1, арк. 46).

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв №3145 від 13 листопада 2018 року, комісією зроблено висновок, що травма старшого солдата ОСОБА_2 : Травма стегнової артерії зліва. Багатоуламковий перелом лівого стегна. Гостра крововтрата, що стала причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджена лікарським свідоцтвом про смерть №3 від 04 січня 2018 року, виданим Луганським обласним бюро судово-медичної експертизи та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , яке було видане 23 січня 2018 року Шостківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області та іншими документами. Травма та причина смерті: ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (Т.1, арк. 60).

Доводи апелянта, що перебування старшого солдата ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння на момент смерті є підставою для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги є помилковими, оскільки наявні у справі докази не підтверджують причинно-наслідкового зв`язку між травмами потерпілого та його станом алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Необхідною умовою для відмови у призначенні та виплаті відповідної допомоги, окрім наявності алкоголю у крові військовослужбовця, є встановлення факту здійснення останнім негативних дій, що стали безпосередньої причиною його смерті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №802/1869/17-а та у постанові від 04 березня 2020 року у справі 813/2071/17.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 батьку загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , викладене у пункті 12 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №19 від 15 лютого 2019 року.

Зважаючи на те, що єдиною підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України, старшого солдата ОСОБА_2 зазначено про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-20 КУпАП, яке не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, то належним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача є саме зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 батьку загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , передбачену статтею 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.