Справа № 420/1190/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/1190/20

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 15 червня 2020 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства енергетики України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики України про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Міністерству енергетики України, а саме: визнання протиправним та скасування наказу від 20 січня 2020 року № 67-к про звільнення ОСОБА_1 ; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20 січня 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин позивача правомірно звільнено зі служби у зв`язку із скороченням його посади.

При цьому, на переконання апелянта, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що при звільненні позивача він керувався положеннями ЗУ «Про державну службу», а не КЗпП України, так як у межах спірних правовідносин ЗУ «Про державну службу» є спеціальним законом.

Тому, апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково поновлено позивача на раніше займаній посаді, керуючись вимогами КЗпП України.

Крім того, апелянт наголошує, що раніше займана позивачем посада скорочена, а тому він не може бути поновлений на відповідній посаді.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу, у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин позивача протиправно звільнено зі служби.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 11 жовтня 2016 року по 02 вересня 2019 року ОСОБА_1 працювала у Міністерстві екології та природних ресурсів України.

В свою чергу, у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 02 вересня 2019 року №829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади», якою Міністерство екології та природних ресурсів України перейменовано в Міністерство енергетики та захисту довкілля України, ОСОБА_1 з 03 вересня 2019 року працювала в Міністерстві енергетики та захисту довкілля України на посаді заступника директора Департаменту екологічної безпеки та дозвільно-ліцензійної діяльності начальника Управління з питань оцінки впливу на довкілля та дозвільно-ліцензійної діяльності.

При цьому, 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 ознайомлена з попередженням про наступне звільнення із займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу», по закінченню 60 календарних днів з моменту доведення до відома цього попередження, через скорочення посади державної служби за наслідком зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

В даному випадку, з 01 листопада 2019 року введено в дію новий штатний розпис апарату Міністерства енергетики та захисту довкілля України на 2019 рік, відповідно до наказу Мінекоенерго від 31 жовтня 2019 року № 367 «Про введення в дію структури та штатного розпису Міністерства енергетики та захисту довкілля України».

В свою чергу, наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 67-к від 20 січня 2020 року, відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 87, ст. 89 ЗУ «Про державну службу», ст. 24 ЗУ «Про відпустки» ОСОБА_1 звільнено 20 січня 2020 року з посади заступника директора Департаменту екологічної безпеки та дозвільно-ліцензійної діяльності начальника управління з питань оцінки впливу на довкілля та дозвільно-ліцензійної діяльності.

Не погоджуючись з правомірністю свого звільнення з державної служби позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивача протиправно звільнено з державної служби у зв`язку із скороченням займаної ним посади, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Законом України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про державну службу», державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно п. 7 ч. 1 ЗУ «Про державну службу», державна служба здійснюється з дотриманням принципу забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу», підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу

При цьому, Кодекс законів про працю України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці.

Згідно ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивача звільнено з посади заступника директора Департаменту екологічної безпеки та дозвільно-ліцензійної діяльності начальника Управління з питань оцінки впливу на довкілля та дозвільно- ліцензійної діяльності у зв`язку із зміною структури та введенням в дію 01 листопада 2019 року нового штатного розпису Міністерства енергетики та захисту довкілля України.

В даному випадку, до прийняття постанови КМУ від 02 вересня 2019 року № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» позивач працював на посаді заступника директора Департаменту екологічної безпеки та дозвільно- ліцензійної діяльності начальника управління з питань оцінки впливу на довкілля та дозвільно-ліцензійної діяльності Міністерства екології та природних ресурсів.

При цьому, вказаною постановою Міністерство екології та природних ресурсів перейменовано на Міністерство енергетики та захисту довкілля України, а Міністерство енергетики та вугільної промисловості реорганізовано, шляхом приєднання до Міністерства енергетики та захисту довкілля.

В свою чергу, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, посада на якій працював позивач підлягала скороченню у зв`язку зі зміною внутрішньої структури у Міністерстві енергетики та захисту довкілля України.

Тому, на виконання чинних на той час вимог ЗУ «Про державну службу» та КЗпП України, позивача 18 листопада 2019 року повідомлено про майбутнє звільнення з державної служби по закінченню 60 календарних днів з дня його попередження про відповідне звільнення.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, до перейменування Міністерство екології та природних ресурсів мало 241 штатну посаду, а Міністерство енергетики та вугільної промисловості до реорганізації мало 432 штатні посади.

В свою чергу, у Міністерстві енергетики та захисту довкілля України після вищевказаних змін затверджено 665 штатних посад.

При цьому, Управління з питань оцінки впливу на довкілля та дозвільно-ліцензійної діяльності, начальником якого був позивач до звільнення, налічувало 23 штатні посади, новоутворене Управління з питань дозвільно-ліцензійної діяльності 20 посад (8 посад у Відділі дозвільно-ліцензійної діяльності та контролю) та новоутворене Управління оцінки впливу на довкілля та стратегічної екологічної безпеки 17 посад.

Між тим, колегія суддів вважає, що суб`єкт призначення не мав прямого обов`язку пропонувати позивачу обійняти новоутворені посади начальників Управління з питань дозвільно-ліцензійної діяльності або Управління оцінки впливу на довкілля та стратегічної екологічної безпеки.

Більш того, колегія суддів погоджується з доводами суб`єкта владних повноважень, що новоутворені структурні підрозділи Міністерства, зі збільшенням штатної чисельності також отримали змінені функції та завдання у відповідному Міністерстві.

Проте, колегія суддів зазначає, що положення ч. 3 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» (у редакції ЗУ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14 січня 2020 року), які передбачають лише право, а не обов`язок, суб`єкта призначення пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі, а також обмежують дію КЗпП України у відносинах проходження державної служби набрали законної сили лише 13 лютого 2020 року, тобто до звільнення позивача зі служби.

В даному випадку, чинна на момент звільнення позивача редакція ст. 87 ЗУ «Про державну службу» не регулювала порядку надання пропозицій державному службовцю, який перебуває у процесі звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу», вакантних посад державної служби.

Тому, колегія суддів вважає за можливе враховувати приписи ст. 49-2 КЗпП України при перевірці правомірності звільнення позивача зі служби.

Більш того, попереджаючи позивача про майбутнє звільнення відповідач керувався саме положеннями ст. 49-2 КЗпП України, яка регулювала спірні правовідносини до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14 січня 2020 року, яким внесено зміни до ч. 3 ст. 87 ЗУ «Про державну службу».

В свою чергу, як вбачається зі змісту ст. 49-2 КЗпП України, останньою встановлено обов`язок пропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, яка відповідає його кваліфікаційному рівню одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Між тим, як вбачається із зібраних матеріалів справи та наданих апелянтом пояснень, при звільненні позивача зі служби ним не вирішувалось питання про можливість залишення позивача на службі та не запропоновано йому жодної вакантної посади у новоствореному Міністерстві.

В даному випадку, на переконання колегії суддів, порушення вказаної гарантії трудового законодавства суб`єктом призначення позивача безумовно свідчить про протиправний характер звільнення позивача зі служби.

Крім того, колегія суддів вважає, що постійна зміна назв, структури та назв структурних підрозділів в органі державної влади, яка супроводжується звільненням державних службовців без дотримання вимог законодавства про працю, порушує встановлений ЗУ «Про державну службу» принципи стабільності державної служби, як один із принципів здійснення державної служби.

Також, колегія суддів вважає, що звільняючи позивача зі служби, який з жовтня 2016 року займав відповідну керівну посаду, без дослідження можливості залишення його на службі, також порушує встановлений ЗУ «Про державну службу» принцип забезпечення рівного доступу громадян до державної служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими посилання апелянта на неможливість поновлення позивача на раніше займаній посаді у зв`язку з її скороченням, так як протиправно звільнені державні службовці підлягають поновленню саме на тій посаді, з якої їх звільнено.

В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права, достатніх для скасування його рішення, при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики України - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року - без змін.

Сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Міністерство енергетики України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.