Справа № 520/16709/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
02 лютого 2021 року № 520/16709/2020
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2019 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині нарахування та виплати йому компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років. При цьому, позивачем вказано, що зазначена бездіяльність свідчить про не здійснення відповідачем на час прийняття наказу про виключення його зі списків особового складу усіх необхідних розрахунків стосовно виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з розміру його грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов не погоджується із позовними вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також представником відповідача вказано, що вимоги позивача в частині зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію невикористаної додаткової відпустки є безпідставними, оскільки відповідно до п.п. 17-19 ст. 10-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в особливий період надання деяких додаткових оплачуваних відпусток припинено, виплата грошової компенсації не передбачена. Водночас, вказано, що п. 218 Положення про проходження громадянами України військової служби для в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 року №115/2009, визначено, що наказ органу Держприкордонслужби про надання військовослужбовцю додаткової відпустки видається не пізніше ніж у день початку такої відпустки на підставі рапорту військовослужбовця. Отже, позивач для реалізації свого права на отримання додаткової відпустки повинен був звернутись з рапортом з проханням надати йому вказану відпустку, але позивач із відповідним рапортом про надання зазначеної відпустки не звертався. При цьому, вказано, що оскільки під час дії особливого періоду щорічні додаткові відпустки та деякі додаткові відпустки військовослужбовцям не надаються, їх використання за минулі роки після закінчення особливого періоду законодавством не передбачено, у зв`язку з чим додаткова відпустка, що не надавалась в особливий період не вважається такою, що є не використаною. Крім того, вказано, що позивачем не заперечуються обставини того, що дана відпустка є додатковою соціальною гарантією, однак позивач вже використав своє право на додаткову відпустку, що підтверджується рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №520/7608/2020 та наказу начальника 4 прикордонного загону від 24.11.2020 року №520-ос, відповідно до якого позивачу у листопаді 2020 року була нарахована та виплачена грошова компенсація за календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 2019 роки в сумі 25670,63 грн.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 29 квітня 2015 року.

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме копії наказу начальника 4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25 квітня 2019 № 198-ОС "По особовому складу", припинено (розірвано) контракт та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-020217) старшого техніка групи логістики відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б). Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 25 квітня 2019 року.

У позовній заяві позивачем вказано, що 07.06.2016 року померла його дружина, після чого він є одиноким батьком, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років.

При цьому, позивачем вказано, що при виключенні із списків особового складу йому не було виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, якій виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2019 року.

З огляду на вказані обставини позивач 11.05.2020 року звернувся до відповідача з відповідною заявою щодо виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2019 року.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина 9951) Східного регіонального правління Державної прикордонної служби України від 28.05.2020 року №11/5214-Ш-100 позивача із посиланням на положення п.17 та п.19 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» було повідомлено про те, що ураховуючи те, що підчас особливого періоду щорічні додаткові відпустки та деякі додаткові відпустки військовослужбовцям не надаються, їх використання за минулі роки після закінчення особливого періоду законодавством не передбачено. Отже, вказано, що з огляду на зазначені обставини додаткові відпустки, в тому числі що не надавались в особливий період не вважаються такими, що є не використаними. При цьому, стосовно виплати грошової компенсації, повідомлено, що відповідно до п. 2.2 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 року № 309, розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов`язання полають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання. Перелік підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов`язань та проведення платежів наведений в Методичних рекомендаціях, затверджених наказом Державної казначейської служби України від 29.04.2013 року № 68. Пунктами 1, 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року 2456-V1 визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства України. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. Отже, вказано, що в кошторисі військової частини НОМЕР_1 на 2020 рік асигнувань на проведення виплат грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2016 2019 роки не затверджені, документи щодо взяття в попередніх бюджетних періодах зобов`язань на зазначені цілі не надходили. Враховуючи викладене, зазначено, що у військової частини НОМЕР_1 підстави щодо проведення виплат грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2016 - 2019 роки відсутні, а взяття зобов`язань на зазначені цілі призведе до порушення бюджетного законодавства.

Вважаючи зазначену бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує права, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Суд зазначає, що положеннями ст. 4 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Положеннями ч.1 ст. 19 Закону України «Про відпустки» визначено, що жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

При цьому, відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із положеннями абз. 4 ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Під час судового розгляду справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №520/7608/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (, адреса: 61072, м. Харків, вул. Клочковська, 228, а/с 11122) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 25.04.2019 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 25.04.2019 року.

За даними програми «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)» встановлено, що зазначене судове рішення не було оскаржено в апеляційному порядку та набрало законної сили 09.10.2020 року.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до наказу начальника 4 прикордонного загону від 24.11.2020 року №520-ос ОСОБА_1 у листопаді 2020 року була нарахована та виплачена грошова компенсація за 70 (сімдесят) календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015 -2019 роки в сумі 25670,63 грн., що також підтверджується довідкою з фінансово-економічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відтак, враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про те, що позивачу рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №520/7608/2020, зокрема, призначено виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових, тому фактично, ОСОБА_2 обрав вид додаткової щорічної відпустки як учасник бойових.

Таким чином, враховуючи приписи абз.4 ч.4 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ, у позивача відсутні підстави для призначення та виплати компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокому батьку, який виховує дитину без матері або іншою самостійною особою, яка фактично виховує одного або більше дітей віком до 15 років.

Аналогічного висновку дійшов Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 27.10.2020 року по справі №520/7314/2020.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (вул. Клочківська, буд. 228, а/с 11122, м. Харків, 61072) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.