Справа № 260/3626/20
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2021 рокум. Ужгород№ 260/3626/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадження в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , скасувати рішення №34 від 11.03.2020 «Про відмову у призначення пенсії повіку відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу наступні періоди його роботи: з 13.07.1976 по 18.09.1978, з 02.06.1980 по 22.04.1982, з 25.11.1983 по 20.05.1988 в ЗАТ «Тересв`янський ДОК»; з 06.05.1982 по 16.10.1982; з 03.05.1983 по 27.10.1983 у колгоспі «Ленінський»; з 01.11.1988 по 16.01.1989 у колгоспі «40-річчя Жовтня»; з 13.05.1989 по 20.10.1989; з 12.02.1990 по 19.07.1994 у тячівському АТП; з 20.02.1996 по 01.04.1996 у Тячівському управлінні осушних систем та противопаводкових споруд; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням періодів роботи: з 13.07.1976 по 18.09.1978, з 02.06.1980 по 22.04.1982, з 25.11.1983 по 20.05.1988 в ЗАТ «Тересв`янський ДОК»; з 06.05.1982 по 16.10.1982; з 03.05.1983 по 27.10.1983 у колгоспі «Ленінський»; з 01.11.1988 по 16.01.1989 у колгоспі «40-річчя Жовтня»; з 13.05.1989 по 20.10.1989; з 12.02.1990 по 19.07.1994 у тячівському АТП; з 20.02.1996 по 01.04.1996 у Тячівському управлінні осушних систем та противопаводкових споруд, починаючи з часу набуття ним права на пенсію.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 березня 2020 року він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, до якої долучив необхідні документи. При цьому йому було надано 3-місячний строк для подання додаткових документів, а саме: довідки про період роботи в колгоспі Леніна 1989 та контрольної картки. Незважаючи на це, 11 березня 2020 року рішенням органу Пенсійного фонду України у призначенні пенсії було відмовлено з мотивів недостатності необхідного 26-річного стажу роботи. При цьому звертає увагу суду на те, що зазначена у розписці довідка необхідна для підтвердження періоду з 13.05.1989 по 20.10.1989. Зазначає, що до органу Пенсійного фонду було надано оригінал трудової книжки, яка є належним та допустимим доказом на підтвердження наявного трудового стажу. Всі записи в такій є послідовними, вчиненими за підписом відповідальних осіб та скріплені печатками організацій, а тому не можуть викликати сумнівів у їх достовірності. Стверджує, що документи, передані ВАТ «Тересв`янський ДОК» на архівне зберігання, були в незадовільному стані, причиною якого стали паводки, що дуже ускладнює пошук необхідних довідок для підтвердження стажу роботи робітників підприємства. При цьому вважає, що пенсіонер не може відповідати за не впорядкованість трудової документації, не передачу такої підприємством на архівне зберігання, ліквідацію організації, та відповідно не може бути позбавлений права на пенсійне забезпечення.

25 листопада 2020 року відповідач надіслав до суду відзив на позов №0700-0702-8/42578 від 20.11.2020, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив, що підставою неврахування періодів роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 від 19.04.1978 є те, що на першій сторінці такої відтиск печатки є розмитим, що не дає змогу прочитати та встановити назву підприємства. При цьому архівні довідки, видані архівним відділом Тячівської районної державної адміністрації також не підтверджують періоди роботи у ВАТ «Тересвянський ДОК». Окрім того, згідно з архівною довідкою №390 від 17.04.2020 про факт роботи в колгоспі «Ленінський» чітко зазначено про відпрацювання тільки 98 днів у 1989 році. Будь-яких інших підтверджуючих документів позивач не надав. Також звертає увагу суду на тому, що вирішення питання щодо призначення пенсії є дискреційними повноваженнями органу Пенсійного фонду України.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 березня 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Тячівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив трудову книжку НОМЕР_1 , довідки №07-04/126 від 14.04.2020, №07-04/128 від 14.02.2020, №188 від 05.03.2020, військовий квиток № НОМЕР_2 від 10.03.2020, довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення від 11.03.2020, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 №07-04/127 від 14.02.2020, свідоцтво РАГС про смерть годувальника НОМЕР_3 (арк. спр. 31 - 54).

При прийнятті від ОСОБА_1 зазначеної заяви з долученими до неї документами посадова особа повідомила заявника про недостатність необхідних для призначення пенсії документів, зокрема: довідки про період роботи в колгоспі «Леніна» за 1989 рік, контрольної картки. При цьому посадова особа органу Пенсійного фонду України встановила строк для подання таких до 10 червня 2020 року (арк. спр. 32).

Разом з тим, 11 березня 2020 року за результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів рішенням Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області) №34 у призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Зокрема, до такого зараховано 8 років 3 місяців 16 днів (арк. спр. 14).

Так, як вбачається з відомостей підсистеми призначення пенсії органу Пенсійного фонду України, до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період проходження військової служби з 24.04.1978 по 27.04.1980, період роботи в колгоспі « 40-річчя жовтня» з 04.11.1988 по 16.01.1989, а також період догляду за пенсіонером з 19.07.2010 по 26.06.2016 (арк. спр. 29 - 30).

При цьому, згідно з рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №34 від 11.03.2020, таке не містить будь-яких мотивів причин не включення до страхового стражу ОСОБА_1 зазначених у поданій трудовій книжці періодів роботи.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України щодо відмови зарахувати до його страхового стажу періодів роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 19.04.1978 та призначити пенсію, з метою захисту права на пенсійне забезпечення, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).

Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

З дослідженої судом копії трудової книжки НОМЕР_1 від 19.04.1978 ОСОБА_1 вбачається, що така повністю відповідає вимогам вищезазначених Інструкцій, зокрема: відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені печаткою та підписом уповноваженої особи, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Будь-яких аргументів щодо причин неможливості зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 19.04.1978 періоди роботи відповідач у оскарженому рішенні не наводить.

Дані обставини свідчать про те, що рішення відповідача в цій частині не відповідає критеріям чіткості, зрозумілості та обґрунтованості.

Суд зауважує, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав (фактичних і юридичних) та переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Суд вважає, що формальне посилання на відсутність достатнього страхового стажу для призначення пенсії без належного обґрунтування причин неможливості включення періодів трудової діяльності особи до такого, позбавляє особу права на гарантоване нормами Конституції України пенсійне забезпечення.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, всупереч положень ст. 77 КАС України не довів правомірність прийнятого рішення та наявність законних та обґрунтованих підстав неможливості зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача всіх спірних періодів роботи, суд встановив, що частина такого, зокрема: з 04.11.1988 по 16.01.1989 самостійно врахована ГУ ПФУ в Закарпатській області. Окрім того, як вбачається з відомостей трудової книжки НОМЕР_1 період роботи в Тересвянському ДОК становив, в тому числі, з 13.07.1976 по 18.04.1978, а не по 18.09.1978, як заявляє позивач в позовних вимога.

Тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на вищенаведене позовні вимоги про визнання протиправними рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №34 від 11.03.2020 та зобов`язання відповідача зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи (без врахування періоду роботи з 04.11.1988 по 16.01.1989, а також з 13.07.1976 по 18.04.1978) є правомірними та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що саме рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №34 від 11.03.2020 були порушені його права, а тому позовна вимога в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Закарпатській області по відмові в призначенні пенсії задоволенню не підлягає.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача у поданому до суду відзиві на те, що причиною не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних період роботи є нечіткий відтиск печатки на першій сторінці трудової книжки та не підтвердження таких періодів відомостями архівних довідок.

З цього приводу суд зазначає, що вирішуючи спори, суд повинен досліджувати правомірність рішення суб`єкта владних повноважень на момент його прийняття та не може обґрунтовувати юридичну правомірність таких актів в контексті обставин, що не були підставою їх прийняття. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах.

Тому оскільки вказані обставини не були підставою прийняття рішення №34 від 11.03.2020, суд не може враховувати такі при вирішенні спірних правовідносин.

Більше того, суд наголошує на тому, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка. При цьому законодавець встановив необхідність підтвердження наявного трудового стажу іншими допоміжними документами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, виключно в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, в даному випадку посилання відповідача про неможливість підтвердити наявний трудовий стаж архівними довідками є протиправними та такими, що не підлягають врахуванню судом.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням спірних періодів суд зазначає наступне.

Умови призначення пенсії за віком визначаються нормами ст. 26 Закону №1058. Так, зазначеною статтею передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Отже, необхідною умовою для призначення пенсії за віком є наявність в особи не менше 26 років трудового стажу.

Судом встановлено, що на момент звернення до органу Пенсійного фонду України та до суду позивач надав документи на підтвердження трудового стажу, що загалом складав 22 роки 6 місяців 29 днів (8 років 3 місяці 16 днів самостійно враховані органом Пенсійного фонду України та 14 років 3 місяці 13 днів підтверджені за результатами розгляду даної справи). Однак такий є недостатнім для призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону №1058, а тому суд не може на підставі наявних доказів самостійно вирішити питання про призначення пенсії позивачу.

Разом з тим, суд враховує також те, що при поданні ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду України заяви про призначення пенсії заявнику було надано 3-місячний строк для подання додаткових документів. Отже, заявник мав можливість протягом 3-місячного терміну подати до уповноваженого органу інші докази на підтвердження наявності достатнього для призначення пенсії трудового стажу.

Чинним пенсійним законодавством визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (п. 4.1 Розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 р. (далі - Порядок).

Згідно п. 4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Зазначене положення узгоджується також з нормами п. 4.3 Порядку, відповідно до яких не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, якими врегульовано порядок призначення пенсії, суд дійшов висновку, що прийняттю рішення органом Пенсійного фонду передує певна процедура розгляду поданої заявником заяви, спрямована на перевірку правильності оформлення поданих документів та їх достатності. Більше того, законодавством надано право уповноваженому органу вимагати, в тому числі, від заявника дооформлення поданих при зверненні документів та подання додаткових відомостей, необхідних для прийняття вмотивованого рішення.

За результатами розгляду поданої пенсіонером заяви відповідний орган Пенсійного фонду України повинен прийняти одне з таких рішень: про призначення (перерахунок), або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Разом з тим, не дочекавшись спливу встановленого терміну, відповідач прийняв оскаржене рішення та відмовив у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що ГУ ПФУ в Закарпатській області повинен повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з врахуванням висновків суду в даній адміністративній справі.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих вимог, що регламентують спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ - 20453063) про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 34 від 11.03.2020 Про відмову у призначення пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 наступні періоди роботи: з 13.07.1976 по 18.04.1978, з 02.06.1980 по 22.04.1982, з 25.11.1983 по 20.05.1988 в ЗАТ «Тересв`янський ДОК»; з 06.05.1982 по 16.10.1982; з 03.05.1983 по 27.10.1983 у колгоспі «Ленінський»; з 01.11.1988 по 03.11.1988 у колгоспі «40-річчя Жовтня»; з 13.05.1989 по 20.10.1989 р; з 12.02.1990 по 19.07.1994 у Тячівському АТП; з 20.02.1996 по 01.04.1996 у Тячівському управлінні осушних систем та противопаводкових споруд.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії з врахуванням висновків суду в даній справі.

5. В решті позовних вимог відмовити.

6. Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань 840,80 гривень (Вісімсот сорок гривень 80 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (у редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року).

СуддяР.О. Ващилін