Справа № 200/3100/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року справа №200/3100/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника позивача Забавіна О.Г., представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року (повне судове рішення складено 19 жовтня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/3100/20-а (суддя в І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаскераміка» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбаскераміка» (далі ТОВ «Донбаскераміка», платник податків) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС у Донецькій області, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 листопада 2019 року № , № , № .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що товариство не повинно було нараховувати, утримувати та перераховувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір при виплаті доходів ФОП ОСОБА_1 , оскільки остання є платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, а не податку на доходи фізичних осіб в частині доходів від підприємницької діяльності, також позивач не є податковим агентом у розумінні пп.14.1.180 п.14.1 п.14 Податкового кодексу України (далі ПК України), тому норми пп.38.9 п.38 підрозд.10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України не повинні застосовуватися під час нарахування їй доходу від здійснення підприємницької діяльності. Також позивач вважав помилковим застосування штрафних санкцій у розмірі 75 % згідно статті 127 ПК України, оскільки податок було утримано, нараховано та сплачено до бюджету до моменту перевірки, тому штрафи, що передбачені положеннями статті 127 ПК України, не застосовуються.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області № від 28 листопада 2019 року в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 107 055,80 грн. (щодо розміру штрафу місцевим судом допущено описку, - насправді цим рішенням застосовано штраф в сумі 108 055,80 грн.) та пені в розмірі 17 512,13 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначені доводи аналогічні, висловленим у відзиві на позовну заяву. Апелянт, з посиланням на правову позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах, вказує на невідповідність висновків суду приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, й обставинам справи, зазначає про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28 листопада 2019 року. Так, місцевим судом залишено поза увагою, що кваліфікуючою ознакою для застосування збільшеного розміру відповідальності є саме вчинення дій, пов`язаних з ненарахуванням, неутриманням та/або несплатою (неперерахуванням) податку податковим агентом за певний податковий період, повторно (втретє тощо) протягом 1095 днів та не залежить від того, чи зафіксовані ці епізоди в одному акті перевірки або в різних, а також від того, чи приймалось щодо платника раніше податкове повідомлення-рішення за ці порушення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Спершу, слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржене лише відповідачем, отже спірним під час апеляційного перегляду є винесення податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області № від 28 листопада 2019 року.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ТОВ «Донбаскераміка» взято на податковий облік до органу державної податкової служби 06 червня 2020 року за номером 0000057, станом на 28 жовтня 2015 року перебував на обліку в ГУ ДПС у Донецькій області (Волноваський район), фактично знаходиться за адресою: Донецька область, Волноваський район, с. Трудове, вул. Визволителів, б.37, включено до ЄДРПОУ за кодом 30942491.

Посадовими особами ГУ ДПС у Донецькій області була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ Донбаскераміка» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2019 року, валютного за період з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2019 року. За наслідками проведеної перевірки складено акт № 133/05-99-05-16/30942491 від 28 жовтня 2019 року (т.1,а.с.22-67).

В ході проведеної перевірки виявлено порушення підприємством, зокрема:

підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, статті 18, абзацу 2 пункту 57.1 статті 57, підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162, підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.4, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України» в частині того, що ТОВ «Донбаскераміка»:

- не сплачено (перераховано) податку на доходи фізичних осіб, утриманого із сум доходу у вигляді заробітної плати, та який підлягає перерахуванню до бюджету у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду на загальну суму 91 201,66 грн., у тому числі по періодах: за вересень 2017 року - 9831,53 грн., за жовтень 2017 року - 1028,64 грн., за листопад 2017 року - 3129,43 грн., за січень 2018 року - 9640,59 грн., за березень 2018 року - 6260,86 грн., за квітень 2018 року - 6061,44 грн., за травень 2018 року - 9432,78 грн., за липень 2018 року - 329,45 грн., за серпень 2018 року - 5981,46 грн., за вересень 2018 року - 83,95 грн., за листопад 2018 року - 3246,07 грн., за квітень 2019 року - 32262,46 гри, за травень 2019 року - 3913,00 грн.

- несвоєчасно сплачено (перераховано) податку на доходи фізичних осіб, утриманого із сум доходу у вигляді заробітної плати, та який підлягає перерахуванню до бюджету у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду на загальну суму 52 872,74 грн., у тому числі по періодах: за липень 2017 року в сумі 904,55 грн., серпень 2017 року в сумі 10 289,31 грн., вересень 2017 року в сумі 36 427,36 грн., січень 2019 в сумі 5251,52 грн. (пункт 8 висновків акта).

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивач надав на нього заперечення.

За результатами розгляду заперечень на Акт перевірки, відповідач, листом від 20 листопада 2019 року № 128, висновки до акту документальної перевірки від 28 жовтня 2019 року № 133/05-99-05-16/30942491 залишив без змін.

На підставі вказаних висновків Акта перевірки відповідачем 28 листопада 2019 року прийнято, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб на суму 216 769,59 грн., з яких сума за податковим зобов`язанням збільшено на 91 201,66 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 108 055,80 грн., сума пені відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України 17 512,13 грн. (т.1, а.с.10);

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням № , позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 10 лютого 2020 року № 513716/99-00-08-05-04-06 ДПС України скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, а саме: скасовуючи податкове повідомлення-рішення № від 28 листопада 2019 року в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) та пені, місцевий суд виходив з такого.

Відповідач безпідставно застосував штрафні санкції відповідно до статті 127 ПК України, якою передбачено накладення штрафу за ненарахування, неутримання та несплату (неперерахування) податків, оскільки з матеріалів справи встановлено, що такий обов`язок позивачем, у період липень, серпень, вересень 2017 року та січень 2019 року було виконано, під час виплати заробітної плати податок було утримано та перераховано до бюджету.

Стосовно нарахованої пені, що відображено в спірному податковому повідомлені-рішенні, суд зазначив, що оскільки сума пені розрахована з урахуванням не правильно визначеної штрафної (фінансової) санкції (штрафу) за липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року та січень 2019 року (в розмірі 75%), тому як наслідок, податковим органом неправильно здійснено розрахунок в частині визначення суми пені.

З такими висновками не погоджується колегія суддів, виходячи з такого.

Так, перевіркою питання своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи

фізичних осіб, утриманий із сум доходу у вигляді заробітної плати за період з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2019 року станом на кінець періоду, що перевірявся 30 червня 2019 року встановлено: несплачено (перераховано) податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 91201,66 грн., в тому числі по періодах: за вересень 2017 - 9831,53 грн., граничний термін сплати до 30 жовтня 2017 року; за жовтень 2017 - 1028,64 грн., граничний термін сплати до 30.11.2017; за листопад 2017 - 3129,43 грн., граничний термін сплати до 30 грудня 2017 року; за січень 2018 - 9640,59 грн., граничний термін сплати до 02 березня 2018 року; за березень 2018 - 6260,86 грн., граничний термін сплати до 30 квітня 2018 року; за квітень 2018 - 6061,44 грн., граничний термін сплати до 30 травня 2018 року ;за травень 2018 - 9432,78 грн., граничний термін сплати до 30 червня 2018 року; за липень 2018 року - 329,45 грн., граничний термін сплати до 30 серпня 2018 року; за серпень 2018 - 5981,46 грн., граничний термін сплати до 30 вересня 2018 року; за вересень 2018 - 83,95 грн., граничний термін сплати до 30 жовтня 2018 року; за листопад 2018 - 3246,07 грн., граничний термін сплати до 30 грудня 2018 року; за квітень 2019 32 262,46 грн., граничний термін сплати до 30 травня 2019 року; за травень 2019 - 3913,00 грн., граничний термін сплати до 30 червня 2019 року.

Під час виплати доходів несвоєчасно сплачено (перераховано) податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 52 872,74 грн., в тому числі по періодах: за липень 2017 року в сумі 904,55 грн., граничний термін сплати до 30 серпня 2017 року, фактично сплачено 28 грудня 2017 року; за серпень 2017 року в сумі 10 289,31 грн., граничний термін сплати до 30 вересня 2017 року, фактично сплачено 28 грудня 2017 року - 3729,10 грн., 05 березня 2018 року - 3277,28 грн., 02 серпня 2018 року - 216,34 грн., 28 листопада 2018 року - 339,71 грн., 03 січня 2019 року - 2580,62 грн., 19 квітня 2019 року - 146,26 грн., за вересень 2017 року в сумі 36427,36 грн., граничний термін сплати до 30 жовтня 2017 року, фактично сплачено 02 квітня 2019 року 10 642,42 грн., 19 квітня 2019 року 25 784,94 грн.; за січень 2019 року в сумі 5251,52 грн., граничний термін сплати до 02 березня 2019 року, фактично сплачено 15 березня 2019 року - 406,77 грн., 11 квітня 2019 року - 580,95 грн., 19 квітня 2019 року - 4263,80 грн.

Податковий орган дійшов висновку, що ТОВ «Донбаскераміка», в порушення підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, статті 18, абзацу 2 пункту 57.1 статті 57, підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162, підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.4, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України:

- не сплачено (перераховано) податку на доходи фізичних осіб, утриманого із сум доходу у вигляді заробітної плати, та який підлягає перерахуванню до бюджету у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду на загальну суму 91201,66 грн., у тому числі по періодах; за вересень 2017 - 9831,53 грн., за жовтень 2017 року - 1028,64 грн., за листопад 2017 року - 3129,43 грн., за січень 2018 року - 9640,59 грн., за березень 2018 року - 6260,86 грн., за квітень 2018 року - 6061,44 грн., за травень 2018 - 9432,78 грн., за липень 2018 року - 329,45 грн., за серпень 2018 року - 5981,46 грн., за вересень 2018 - 83,95 грн., за листопад 2018 - 3246,07 грн., за квітень 2019 року - 32262,46 грн., за травень 2019 року - 3913,00 грн.;

- несвоєчасно сплачено (перераховано) податку на доходи фізичних осіб, утриманого із сум доходу у вигляді заробітної плати, та який підлягає перерахуванню до бюджету у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду на загальну суму 52 872,74 грн., у тому числі по періодах: за липень 2017 року в сумі 904,55 грн., серпень 2017 року в сумі 10 289,31 грн., вересень 2017 року в сумі 36 427,36 грн., січень 2019 в сумі 5251,52 грн.

В межах спірних правовідносин позивач не погодився виключно із застосуванням штрафних санкції у розмірі 75 відсотків згідно з положеннями пункту 127.1 статті 127 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки вважав, що в даному випадку має місце несвоєчасне перерахування своєчасно узгодженої суми грошового зобов`язання, тому штрафи, що передбачені положеннями статті 127 ПК України, не застосовуються.

Так, згідно розрахунку штрафних санкції до вказаного вище податкового повідомлення-рішення податковим органом було застосовано штраф на підставі статті 127 ПК України у розмірі 75% (т. 2, а.с.21-22).

Згідно з п.127.1. ст.127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відтак, приписами статті 127 ПК України встановлено відповідальність платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу.

Кожний встановлений податковим органом факт несплати податку до або під час виплати доходу є податковим правопорушенням.

Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є повторність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.

Отже, несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно зі ст. 127 ПК України. Розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 820/11382/15 (№ К/9901/19437/18) зробила правовий висновок, що несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно з статтею 127 ПК України. Розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.

За змістом частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів вважає помилковим врахування місцевим судом до спірних правовідносин правову позицію, висловлену Верховним Судом від 21 серпня 2018 року по справі № 817/481/17, від 12 вересня 2019 року по справі 806/1537/16, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів має враховуватися саме остання правова позиція.

Як убачається із матеріалів справи, за період з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2019 року, що перевірявся податковим органом, позивачем не сплачено (перераховано) податку на доходи фізичних осіб, утриманого із сум доходу у вигляді заробітної плати, та який підлягає перерахуванню до бюджету у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду, а також оподаткований дохід виплачувався позивачем одночасно з податком на доходи фізичних осіб до бюджету із порушеннями, передбачених ПК України строків.

За таких обставин у спірних відносинах мала місце несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, що є підставою для накладення штрафу згідно зі ст. 127 ПК України.

Висновки суду першої інстанції щодо неправильної кваліфікації податковим органом податкового порушення, оскільки в даному випадку має місце порушення правил сплати (перерахування) податків відповідно до ст. 126, а не ст. 127 ПК України, є хибними.

Колегія суддів зазначає, що податковим правопорушенням відповідно до статті 126 ПК України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але із затримкою (несвоєчасно).

Відповідно до статті 127 ПК України таким порушенням є бездіяльність податкового агента, тобто ненарахування, неутримання, несплата, неперерахування податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.

Кваліфікуючою ознакою для застосування відповідальності відповідно до ст. 127 ПК України в цьому спорі є порушення саме податковим агентом встановлених правил щодо утримання податку у джерела виплати доходу. Джерелом виплати доходу є заробітна плата, з якої податковим агентом утримано податок на доходи фізичних осіб, але не перераховано у встановлені терміни до бюджету.

Положення статті 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас, розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України.

Статтею 127 ПК України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, водночас, розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 ПК України), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

При цьому подальша сплата належних сум, що місцевим судом визначено як несвоєчасна сплата, не впливає на сутність вчиненого податкового правопорушення, яке вже мало місце у зв`язку з тим, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що порушення позивачем податкового законодавства у виді несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб відповідає передбаченому статтею 126 ПК України складу порушення і штрафні (фінансові) санкції (штраф) нараховані позивачу протиправно, оскільки відповідач нарахував їх на підставі норми, яка не підлягала застосуванню в цьому випадку.

Тобто, в частині визначення штрафних санкцій (штрафу) спірним податковим повідомленням - рішенням у сумі 108 055,80 грн. дії податкового органу є правомірними.

Доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин приймаються колегією суддів у якості належних.

Щодо скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області № від 28 листопада 2019 року в частині застосування пені у сумі у сумі 17 512,12 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Пеня, за визначенням, наведеним у пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Відповідно до п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається:

129.1.1. при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

У відповідності до пп.129.3.1 п.129.3 ст.129 Кодексу нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Згідно з п.129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

За встановлених обставин та правового регулювання спірних правовідносин податковим органом правомірно нарахована пеня, яка розрахована останнім за спірним податковим повідомленням-рішенням відповідно до наведених вище вимог ПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають. Суб`єкт владних повноважень за діючим процесуальним законодавством не має права на відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 200/3100/20-а скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 28 листопада 2019 року в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 108 055,80 грн. та пені в розмірі 17 512,13 грн.

Прийняти нову постанову в цій частині.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 28 листопада 2019 року в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 108 055,80 грн. та пені в розмірі 17 512,13 грн. відмовити.

У решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 200/3100/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення 04 лютого 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук