Справа № 560/4133/20
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/4133/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

01 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

16 грудня 2020 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 січня 2021 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 з 05.05.2005 призначено пенсію по інвалідності від загального захворювання. Також, позивачем надано довідку про заробітну плату, видану Нафтобазою «Нижние кресты» від 15.09.1983 № 96/1 за період роботи з січня 1978 року по грудень 1982 року (арк. спр. 45).

Витягом із акта огляду у МСЕК серії ХМ №125998 стверджено, що позивачу з 28.10.2008 довічно встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності: контузія отримана при розмінуванні (арк. спр. 76).

З 27.01.2010 позивач отримував пенсію по інвалідності, розмір якої обчислювався відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі - Закон № 2262-ХІІ) (арк. спр. 89).

При цьому, рішенням 84, дата-час розрахунку 17.06.2020 12:22, проведено перерахунок пенсії позивача з 01.07.2020, вид перерахунку: перехід з виду на вид. Також, обчислення пенсії проведено без врахування довідки Нафтобазою «Нижние кресты» про заробітну плату від 15.09.1983 №96/1.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду для його скасування.

Відповідно до ст. 18 Закону № 2262-ХІІ, пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта стосовно того, що позивачем не надано та матеріали справи не містять відомостей які б підтверджували інвалідність позивача II групи внаслідок контузії, отриманої при розмінуванні, настала в період проходження позивачем строкової військової служби, з огляду на наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно витягу із акта огляду у МСЕК серії ХМ №125998 вбачається, що позивачу з 28.10.2008 довічно встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності: контузія отримана при розмінуванні (арк. спр. 76).

Також встановлено, що управлінням соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації надано пенсійному органу копії документів, зокрема Довідку Центрального військово-морського архіву Міністерства оборони Російської Федерації №45692 від 07.08.2008, якою також підтверджено, що ОСОБА_1 1951 року народження, був призваний Хмельницьким ОВК і проходив строкову службу у в/ч НОМЕР_1 у військовому званні "матрос" на посаді "стрелок" в період з 09.01.1970 по 17.11.1971. В документах архіву вказано наступне: при виконанні військових обов`язків матрос ОСОБА_1 під час розмінування об`єкту був контужений та отримав поранення в область шийного відділу хребта та лівої ноги (арк. спр. 184).

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно перевело позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ на пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за відсутності на це будь-яких законних підстав.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно правомірності дій відповідача щодо неврахування довідки про заробітну плату, видану Нафтобазою «Нижние кресты» від 15.09.1983 № 96/1 за період роботи з січня 1978 року по грудень 1982 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV), Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Частиною 3 ст. 44 Закону №1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2.10 Порядку, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно з п. 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, твердження відповідача про неврахування довідки про заробітну плату, видану Нафтобазою «Нижние кресты» від 15.09.1983 № 96/1 з підстави відсутності в матеріалах пенсійної справи позивача копії первинних документів, є безпідставним, адже є належна копія згаданої довідки, і таке твердження не відповідає вимогам Закону №1058-IV та Порядку. Крім цього, потрібно враховувати, що позивач надав згадану довідку ще у 2005 році, і відповідно отримував пенсію з врахуванням такої довідки, тому неврахування її з липня 2020 року є протиправне так як пенсійний орган, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд довільно, що є порушенням Закону.

Варто також зазначити, що листи відповідача надіслані у 2011 та 2020 роках до пенсійних та архівних органів Російської Федерації не спростовують наведений вище висновок суду, за відсутності відповідей на такі листи з доказами необґрунтованості видачі довідки про заробітну плату від 15.09.1983 № 96/1, або не підтвердження даних, зазначених у цій довідці.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу той факт, що відповідач спочатку прийняв рішення 84, дата-час розрахунку 17.06.2020 12:22, про проведення перерахунку пенсії позивача з 01.07.2020, водночас із запитами до Пенсійного фонду Російської Федерації звернувся лише 24.06.2020 (після прийняття спірного рішення), що також свідчить про протиправність оскаржуваного рішення прийнятого суб`єктом владних повноважень.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою повного захисту прав позивача необхідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 84, дата-час розрахунку 17.06.2020 12:22, яким проведено перерахунок пенсії позивача з 01.07.2020, вид перерахунку: перехід з виду на вид, скасувати.

При цьому, судова колегія зауважує, що відсутні підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити з 01.07.2020 пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ з врахуванням при її обчисленні довідки про заробітну плату від 15.09.1983 №96/1 виданої Нафтобазою «Нижние кресты» Магаданського управління Головнафтозбуту РРФСР, адже до винесення рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 84, дата-час розрахунку 17.06.2020 12:22, позивач отримував пенсію відповідно до Закону 2262-ХІІ та з врахуванням довідки про заробітну плату від 15.09.1983 №96/1.

Тобто, після скасування рішення 84 від 17.06.2020, позивач має отримувати пенсію, яку одержував до винесення цього рішення (відповідно до Закону 2262-ХІІ та з врахуванням довідки про заробітну плату від 15.09.1983 №96/1) в раніше визначеному розмірі, а саме відповідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 84, дата-час розрахунку 13.06.2020 11:04 (арк. спр.128).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.