Справа № 580/3329/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3329/20 Суддя (судді) першої інстанції: С.М. Гарань
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О. та Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Черкаській області) з вимогами про:

- визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з дня звернення за призначення пенсії, а саме: з 11.03.2020.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується відповідними документами, тому, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у призначенні пенсії із заниженням пенсійного віку є необґрунтованою.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішенням, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що згідно з наданими позивачем документами період проживання і роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю позивача станом на 01.01.1993 складає 2 роки 4 місяці, у зв`язку з чим, підстави для призначення позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку відсутні.

В апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що ОСОБА_1 не має статусу потерпілого від Чорнобильскої катастрофи категорії 3, тому не має права на призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Апелянт стверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області діяло в межах повноважень, покладених на органи Пенсійного фонду України, тому ознаки неправомірності в діях Головного управління відсутні, а твердження позивача є надуманими, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2020 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з огляду на те, що судом першої інстанції правомірно застосовано практику Верховного Суду, відповідно до якої єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильскій АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Апелянтом подано заперечення на відзив, в якому зазначено, що оскільки посвідчення позивача про надання йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 04.07.1994 Черкаською облдержадміністрацією, визнано недійсним, то застосована судом першої інстанції судова практика застосуванню не підлягає. Таким чином, на переконання апелянта доводи позивача, наведені у відзиві, є необґрунтованими та такими, що суперечать діючому законодавству, а тому не можуть бути врахованими при розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має статус громадянина, потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 04.07.1994.

Відповідно до довідки від 04.03.2020 №111/02-30 позивач у період з народження 13.01.1966 по 23.03.1987 зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а з 27.02.1991 по даний час зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 . З травня 1989 по 26 лютого 1991 року проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач звернувся до відповідача 11.03.2020 із заявою для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

До вказаної заяви позивачем додано: військовий квиток, диплом, довідку про заробітну плату, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документ про місце проживання (реєстрацію) особи, заяву про призначення пенсії, паспорт громадянина України, посвідчення постраждалого від Чорнобильської АЕС, трудову книжку.

Протоколом від 19.03.2020 № НОМЕР_2 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки згідно з наданих документів період проживання і роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю позивача станом на 01.01.1993 складає 2 роки 4 місяці.

Вважаючи таке рішення відповідача неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до пункту 2 чатисни першої статті 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 частини першої статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно з частиною третьою статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Відповідно до положень частини третьої статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення та передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною другою статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілими від Чорнобильської катастрофи, є особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.

Відповідно до частини третьої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Перелік документів, що подаються до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Згідно вказаного Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додається, зокрема, документ, який засвідчує особливий статус особи, а саме посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Таким чином, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та проживали визначену кількість років у зоні посиленого радіологічного контролю.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Водночас, обумовлена норма закону передбачає, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд України є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документом, який засвідчує особливий статус особи, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №122 від 09 березня 1988 року, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування, (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи довідкою від 04.03.2020 № 111/02-30 підтверджується той факт, що позивач у період з народження 13.01.1966 по 23.03.1987 зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а з 27.02.1991 по даний час зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 . З травня 1989 по 26 лютого 1991 року проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, наявними у справі матеріалами підтверджено, що ОСОБА_1 проживав в одному й тому самому місці - с. Княжа, Звенигородського району, Черкаської області більше трьох років, та проживає по даний час, станом на момент виникнення спірних правовідносин мав посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, віднесений до 3 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та станом на 1 січня 1993 року проживав у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

Тобто вказані обставини та надані на їх підтвердження документи свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно того, що 12.03.2020 ГУ ПФУ в Черкаській області звернулось із листом №2300-0205-6/9423 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністаріції відділу мінімізації наслідків аварії на ЧАЕС про вирішення питання щодо вилучення чорнобильського посвідчення, так як згідно з наданими ОСОБА_1 для призначення пенсії документів станом на 01.01.1993 він не прожив і не відпрацював 3 роки в зоні гарантованого добровільного відселення, а тому не має права на чорнобильське посвідчення, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з доданих до апеляційної скарги матеріалів, Департаментом соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації листом від 15.04.2020 №02/04-01.1-01-18/642/02/04-02.6-16/7388 повідомлено, що справу ОСОБА_2 буде розглянуто на черговому засіданні комісії після закінчення карантину. Згідно з витягом із протоколу № 13 від 24.07.2020 розгляд справи перенесено відповідно до звернення від 23.07.2020 та запрошено ОСОБА_1 на чергове засідання для надання пояснень, рекомендовано для підтвердження статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 надати довідку встановленого зразка відповідно до додатку 6 Порядку № 551.

Після винесення рішення Черкаським окружним адміністративним судом від 16.10.2020 у даній справі до відповідача надійшов лист від Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації від 27.10.2020 №02/04-01.1-01-18/642/02/04-02/04-02.6-16/195331, з якого вбачається, що згідно витягу із протоколу №21 від 23.10.2020 у зв`язку з недостатнім періодом проживання (роботи) на території зони гарантованого добровільного відселення с. Княжа Звенигородського району посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 04.07.1994 Черкаською облдержадміністрацією, вважається недійсним.

Колегія суддів зауважує, що зазначений вище лист та витяг з протоколу надійшли відповідачу вже після прийняття Черкаським окружним адміністративним судом рішення у даній справі, тому не входили до предмету дослідження суду першої інстанції при розгляді справи.

Колегією суддів аргументи відповідача в цій частині не приймаються з огляду на те, що на момент прийняття судом першої інстанції рішення у справі, посвідчення позивача серії НОМЕР_1 , видане 04.07.1994 Черкаською облдержадміністрацією було дійсним.

Ключовим питанням у даній справі є визначення підстави відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах. В контексті зазначених правовідносин, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії через ненадання документів, які б підтверджували факт проживання/роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01.01.1993, а не через недійсність посвідчення.

Як вже зазначалося, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

На момент виникнення спірних правовідносин посвідчення позивача «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» було дійсним та вважалось законною підставою для призначення останньому пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції надано оцінку обставинам справи, які мали місце саме на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: на момент винесення оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що оскільки на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії із заниженям пенсійного віку відповідно до вимог статті55 Закону № 796-ХІІ ним було надано дійсне посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильскої катастрофи, та підтверджено обставини проживання в зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01.01.1993. Тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є необґрунтованою та протиправною.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Виходячи з аналізу викладеного вище у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій справі.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року без змін.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко