Справа № 520/8326/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.

19 січня 2021 р.Справа № 520/8326/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

01.07.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 10.03.2020 року №1212;

- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) здійснити перерахунок (збільшення) його пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) шляхом розрахунку відповідно до 1 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку, починаючи з 01.03.2020 року і в подальшому, виплатити недоотриманий розмір пенсії починаючи з вказаної дати;

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що він є пенсіонером та з 2012 року отримує пенсію як особа, віднесена до 2-ї категорії громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, та розмір пенсії визначений з урахуванням статті 55 Закону № 796-ХІІ. 06.03.2020 року звернувшись до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ шляхом розрахунку відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-ІV, отримав рішення про відмову у відповідному перерахунку пенсії. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, та таким, що порушує його право на достатнє пенсійне забезпечення.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ у Харківській області вказує, що пенсія позивачу розрахована та виплачується відповідно до чинного законодавства за ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-ІV, оскільки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV, а отже підстав для застосування ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ немає.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Висновок суду вмотивовано тим, що оскільки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах ч. 2 ст. 27 Закону №1058-IV, а залишився на пенсії за віком на умовах ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-IV, відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскільки його пенсія призначена у 2012 році, то зміни, внесені до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (далі - Закон № 2148-VIII), які набули чинності з 11.10.2017 року, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Закон № 2148-VIII не має зворотної дії в часі. Крім того, зміни, що були внесені до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ стосуються порядку обчислення фактичного середнього заробітку для пенсії та не можуть бути перешкодою для перерахунку пенсії у зв`язку із понаднормовим стажем.

Крім того, позивач звернув увагу суду на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.02.2020 року у справі № 344/9747/17, де вказано, що колегія «Абсолютно погоджується із висновком колегії суддів в справі № 344/9750/17 щодо права громадян, яким призначено пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ, на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений 20-річний стаж роботи для чоловіків, а не 35 річний стаж роботи, як передбачено у ст. 28 Закону № №1058-IV».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Харківській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 2012 року перебуває на обліку в Зміївському об`єднаному Управління Пенсійного фонду України в Харківській області як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії та отримує пенсію за віком на підставі Закону № 1058-ІV, з урахуванням ст. 55 Закону № 796-ХІІ із зменшенням пенсійного віку (а.с. 185-192).

Як свідчать матеріали справи, розмір пенсії за віком позивачу визначено відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-ІV (а.с. 30-31).

06.03.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, розрахованої відповідно до п. 1 ст. 27 Закону № 1058-ІV (а.с. 196).

Рішенням відділу з питань перерахунку пенсії № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.03.2020 року № 1212 позивачу відмовлено та зазначено про те, що обов`язковою умовою для застосування ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ є призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV. Вказав, що проводити розрахунок пенсії відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV недоцільно, оскільки розмір пенсії зменшується. Провести перерахунок пенсії відповідно до вимог ч.2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ шляхом розрахунку відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-ІV законних підстав не має (а.с. 30-31).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до .01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з .01.07.1986 року по 31.12.1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років; які працювали з .01.07.1986 року по 31.12.1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.

Згідно із ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ (в редакції чинній до 11.10.2017 року), право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Законом № 2148-VIII, який набув чинності з 11.10.2017 року, до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Тобто, правове регулювання спірних правовідносин змінилось, і у зв`язку зі змінами внесеними в Закон № 796-ХІІ та пов`язує право особи на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений ч. 2 ст. 56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах, визначених ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

Враховуючи вказане вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах ч. 2 ст. 27 Закону №1058-IV, а залишився на пенсії за віком на умовах ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-IV, відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 56 Закону №796-ХІІ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.10.2019 року у справі справа № 809/627/18.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині посилання на практику Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, колегія суддів зазначає наступне.

В наведених в апеляційній скарзі справах № 344/9747/17 та № 344/9750/17 Верховним Судом надано аналіз правовідносинам, які виникли до внесення змін згідно Закону № 2148-VIII, відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують вказаних вище висновків суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення відповідача є законним та обґрунтованим, не порушує прав та інтересів позивача, а відтак не підлягає скасуванню, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
У зв`язку з перебуванням судді Мельникової Л.В. на лікарняному з 26.01.2021 року по 01.02.2021 року, постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 02 лютого 2021 року.