Справа № 420/718/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/718/21
У Х В А Л А
03 лютого 2021 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, за участю третьої особи Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій по організації і виплаті разової грошової допомоги до 05 травня та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Одеського окружного адміністративного суду 18 січня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, за участю третьої особи Державної казначейської служби України, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України при організації нарахуванні і виплаті разової грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 гарантовані частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Міністерство соціальної політики України здійснити перерахування коштів для виплати разової грошової допомоги до 5 травня за десять років, а саме: з 2011 року до 2020 року ОСОБА_1 в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за десять років, а саме: з 2011 року до 2020 року ОСОБА_1 з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року вищевказаний адміністративний позов залишено без руху з підстав недотримання позивачем вимог ст.ст.160, 161 КАС України, а саме у зв`язку з не визначенням статусу як учасника справи Державної казначейської служби України та пропуском позивачем шестимісячного строку звернення з даним адміністративним позовом до суду. Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.
29 січня 2021 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову (вхід. №4559/21), в якій позивач зазначив Державну казначейську службу України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів. З приводу строків звернення до суду позивач зазначив, що саме відмова відповідача від 07.12.2020 року здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня у відповідності до вимог ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є порушенням соціальних прав та гарантій позивача закріплених в Конституції України та Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Отже, на переконання позивача, строк на звернення до суду для захисту порушеного права починає перебіг з дня отримання позивачем відповіді відповідача за №3641/0/5-20/29 від 07.12.2020 року.
Розглянувши подану заяву, суд вважає, що недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі суду від 21 січня 2021 року про залишення позову без руху позивачем не усунуто з наступних підстав.
Згідно ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008).

Поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 816/1630/17 і врахована судом.

Так, у позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України при організації і виплаті разової грошової допомоги до 05 травня. Також позивач просить зобов`язати Міністерство соціальної політики України здійснити перерахування коштів для виплати разової грошової допомоги до 05 травня за десять років, а саме з 2011 до 2020 року та зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати та виплатити разову грошову допомогу до 05 травня за десять років з 2011 до 2020 року.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Беручи до уваги, що виплата спірної грошової допомоги має відбуватись щорічно до 05 травня, про порушення своїх прав діями відповідачів, що виразилась у невиплаті такої допомоги, або у виплаті допомоги у розмірі, що не відповідає законодавству, позивач повинен був дізнатися: щодо одноразової грошової допомоги за 2015 рік - 06 травня 2015 року, щодо одноразової грошової допомоги за 2016 рік - 06 травня 2016 року, щодо одноразової грошової допомоги за 2017 рік - 06 травня 2017 року, щодо одноразової грошової допомоги за 2018 рік - 06 травня 2018 року, щодо одноразової грошової допомоги за 2019 рік - 06 травня 2019 року.

У відповідності до статті 171 частини 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII, особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто у відповідності до вказаної норми право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня мають право визначені особи до 30 вересня, однак лише відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, позивач мав право звернутися з метою отримання разової грошової допомоги до 5 травня до 30 вересня відповідного року, а саме: за 2015 рік до 30 вересня 2015 року, за 2016 рік до 30 вересня 2016 року, за 2017 рік до 30 вересня 2017 року, за 2018 рік до 30 вересня 2018 року, за 2019 рік до 30 вересня 2019 року.

Натомість до суду з даним позовом позивач звернувся лише 18 січня 2021 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 122 частиною 2 КАС України, оскільки шестимісячний строк звернення до суду з вказаним позовом закінчився: щодо одноразової грошової допомоги за 2015 рік - строк звернення до суду до 06 листопада 2015 року; щодо одноразової грошової допомоги за 2016 рік - строк звернення до суду до 06 листопада 2016 року; щодо одноразової грошової допомоги за 2017 рік - строк звернення до суду до 06 листопада 2017 року; щодо одноразової грошової допомоги за 2018 рік - строк звернення до суду до 06 листопада 2018 року; щодо одноразової грошової допомоги за 2019 рік - строк звернення до суду до 06 листопада 2019 року.

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 року у справі №493/1867/17 року, від 22.01.2019 року у справі №201/9987/17 (2-а/201/304/2017).

Суд зауважує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що законодавцем пов`язано початок перебігу строку звернення до адміністративного суду саме із днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не наявністю висновку суду щодо правильності чи неправильності обраного способу захисту.

Окрім того, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не потрібно розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Незнання про можливе порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

Одержання на відповідне звернення у 2020 році відповіді від відповідача про порядок та розмір нарахувань не впливає на переривання установленого процесуального строку та не спростовує обізнаність позивача про розмір виплат та можливе порушення його прав.

У зв`язку із чим, позивачем не наведено причин, наявність яких йому перешкоджала оскаржити дії суб`єкта владних повноважень у визначений строк.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд звертає увагу позивача, що в ухвалі від 21 січня 2021 року про залишення позову без руху судом зазначено про необхідність усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати причини поважності (у разі їх наявності) пропуску строку звернення до суду та надати належні докази. Однак, в порушення вказаних вимог, позивачем станом на 03.02.2021 року, не надано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

При цьому, підстави наведені позивачем у заяві про усунення недоліків адміністративного позову, в обґрунтування пропуску строку звернення до суду, визнаються судом неповажними з вищенаведених підстав.

Крім того, суд критично відноситься до посилання позивача на відсутність строкового обмеження стосовно виплати соціальних пільг у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку з вини відповідного суб`єкта владних повноважень з посиланням на правову позицію викладену у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №815/460/18 від 24.11.2020 року, а також у постановах Верховного Суду України від 25.05.2016 року у справі №164/1904/14-ц, у постановах Великої палати ВС від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17, у постановах ВС: від 24.04.2018 року у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 року у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 року у справі №201/9987/17 (2-а/201/304/2017), від 29.11.2019 року у справі №642/7479/16-а, від 30.01.2020 року у справі №554/5119/16-а, від 23.07.2020 року у справі №761/28365/16-а, оскільки предметом спору у вказаних справах є пенсійне забезпечення, а не виплата разової грошової допомоги.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не наведено об`єктивних і непереборних обставин, що перешкоджали йому вчасно реалізувати процесуальні права, такі обставини не підтверджуються і матеріалами справи, а пропуск строку звернення із позовом є значним, суд вважає, що адміністративний позов позивача в частині позовних вимог про зобов`язання Міністерство соціальної політики України здійснити перерахування коштів для виплати разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2011 до 2019 року ОСОБА_1 в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов`язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за період з 2011 до 2019 року ОСОБА_1 у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.122, 169, 240, 243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, за участю третьої особи Державної казначейської служби України в частині позовних вимог про зобов`язання Міністерство соціальної політики України здійснити перерахування коштів для виплати разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2011 до 2019 року ОСОБА_1 в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов`язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за період з 2011 до 2019 року ОСОБА_1 у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов