Справа № 640/19597/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 27 червня 2018 року №2596/26-15-13-02-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; стягнути судові витрати та витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 червня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято рішення №2596/26-15-13-02-26/ НОМЕР_1 про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку відповідно до абзацу 3 пункті 299.10 статті 299, абзацу 8 підпункту 298.2.3 підпункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Незгода позивача із зазначеним рішенням зумовила звернення до осуду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, встановив, що рішення суду у справі №826/13735/18 боржником у повному обсязі не виконано, відтак суд вважає, що спірна постанова про накладення штрафу скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами п. 300.1. ст.300 ПК України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до вказаного Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Нормами п. 291.2 ст. 291 ПК України, передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 вказаного Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених вказаною главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених п. п. 298.2.3 п.298.2 ст. 298 вказаного Кодексу.

Однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку, є факт існування податкового боргу у такого платника податку. Так. абзацом 8 п. п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, передбачено, що у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів платник єдиного податку зобов`язаний в останній день другого із двох послідовних кварталів перейти на сплату інших податків і зборів, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з положеннями п. 299.11 ст. 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Під час розгляду спору в суді першої інстанції було досліджено, що експертним висновком судового експерта Бондарчук Тетяни Вікторівни за результатом проведення економічної експертизи №165/02-20 від 28 лютого 2020 року встановлено: відповідно до наданих на дослідження платіжних доручень платника єдиного податку другої групи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 встановлено, що за період листопад - грудень 2017 року сума єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1280 грн була перерахована на невідповідний рахунок, а саме на рахунок Єдиний податок з юридичних осіб; за період січень 2018 - квітень 2018 року сума єдиного податку з фізичних осіб була перерахована на невідповідний рахунок, а саме на рахунок Єдиний податок з юридичних осіб, однак зобов`язання зі сплати єдиного податку були виконані, що не призвело до ненадходження коштів на єдиний казначейський рахунок; згідно дослідження наданих документів наявних у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сума податкового боргу зі сплати єдиного податку другої групи не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця відповідно до вимог Податкового кодексу України станом на 01 січня 2018 року в розмірі 797,01 грн документально не підтверджується, зобов`язання зі слати єдиного внеску були виконані; станом на 01 лютого 2018 року - 1541,61 грн документально не підтверджується, зобов`язання зі слати єдиного внеску були виконані; станом на 01 березня 2018 року - 2286,21 документально не підтверджується, встановлена передплата у розмірі 774,60 грн; станом на 01 квітня 2018 року -3030,81 грн документально не підтверджується, зобов`язання зі слати єдиного внеску були виконані; станом на 01 травня 2018 року 741,84 грн. документально не підтверджується, зобов`язання зі слати єдиного внеску були виконані; станом на 01 червня 2018 року 1486,4 грн документально не підтверджується, документально підтверджується заборгованість в сумі 774,60 грн.; станом на дату винесення рішення від 27 червня 2018 року про виключення з реєстру платників єдиного податку сума податкового боргу з єдиного податку у розмірі 341,84 грн документально не підтверджується, встановлена передплата з нарахуванням штрафу.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що сплата позивачем коштів до відповідного бюджету за податковими зобов`язаннями здійснена своєчасно, оскільки кошти (єдиний податок), хоча і не були перераховані на рахунок в органи казначейства, відкритий для сплати єдиного податку фізичних осіб до бюджету, проте помилкове зазначення іншого рахунку не призвело до ненадходження коштів на єдиний казначейський рахунок, та, як наслідок, до бюджету.

Крім того, колегія суддів зазначає, що негативні наслідки для платника податків виникають у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) податку/ів, а не у випадку помилково сплачених сум на невідповідний рахунок. Допущення помилки під час перерахування суми грошового зобов`язання до державного бюджету, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова.

Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності/(ухилення від сплати) платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів та/або інших несприятливих для платника податків наслідків, за умови, що такі обставини не вплинули на факт надходження до Державного бюджету сплаченої платником податків суми грошового зобов`язання.

Колегія суддів у повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги підлягали задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2020 р. - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Лічевецький І.О.

Оксененко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 01.02.2021.