Справа № 400/3239/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3239/20
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

10 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ВЧ НОМЕР_1 в якій просив:

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 25.02.2019 включно.

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 25.02.2019 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 25.02.2019 - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабміну України від 17.07.2003 року №1078.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що йому в період з 01.12.2015 по 25.02.2019 не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивачу щодо зазначеного періоду є січень 2008 року та березень 2018 року, оскільки саме тобі відбулися підвищення його посадового окладу.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що діяв в межах компетенції відповідно до законодавства України. Згідно наявного фінансового ресурсу в Міноборони не було можливості виплатити індексацію військовослужбовцям за період з січня 2016 року по лютий 2018 року. Відповідно до п. 7 роз`яснень директора Департаменту фінансів МОУ від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2, у зв`язку із змінами до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабміну України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення. Крім того, Порядок №1078 не передбачає механізму нарахування та виплати індексації за попередні періоди.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 25.02.2019 включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 25.02.2019 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 25.02.2019 березень 2018 року з урахуванням абз. 4 пункту 5 постанови Кабміну України від 17.07.2003 №1078.

Зокрема, апелянт зазначає, що віднесення до дискреційних повноважень питання визначення базового місяця є неефективним способом захисту прав позивача. Базовим місяцем за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 є січень 2008 року, що підтверджується правовою позицією Верховного суду по справі №200/9297/19-а від 10.09.2020. У справі, що розглядається конкретними фактичними обставинами є підвищення посадових окладів військовослужбовцям в січні 2008 року та березні 2018 року відповідно до рішення Уряду.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_1 перебував на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 30.04.2015 по 25.02.2019, що підтверджується довідкою №387 від 25.02.2019 (а.с. 22).

03 квітня 2020 року позивач із заявою звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 , в якій просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в сумі 86054,90 грн. З 01.03.2018 провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року). Крім того, просив надати довідки відповідно до переліку (а.с. 12).

Дану заяву відповідачем отримано 28.04.2020 (а.с. 13).

ОСОБА_1 надав до суду самостійно зроблений розрахунок належної йому індексації грошового забезпечення за період 01.12.2015 по 25.02.2019 де, зокрема, вказав, що з грудня 2018 року по лютий 2019 року отримав виплату індексації в розмірі 205,62 грн (а.с. 19).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. В зв`язку із не нарахуванням та невиплатою позивачу індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року, суд вважав протиправною бездіяльність відповідача та задовольнив позовні вимоги за вказаний період. В період з 01.03.2018 по 25.02.2019 позивачу індексацію виплачено в належному розмірі згідно вимог чинного законодавства. Проведення індексації грошового забезпечення, зокрема, в частині визначення базового місяця є дискреційними повноваженнями відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 по справі №400/3239/20 та прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

На думку судової колегії, для вірного вирішення оскаржуваних правовідносин належною є правова оцінка рішення суду першої інстанції в частині відмови задоволення позовних вимог, зокрема, щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати ОСОБА_1 індексацію за період з 01.03.2018 по 25.02.2019, а також чи підлягає встановленню для періоду з 01.12.2015 по 28.02.2018 базовий місяць - січень 2008 року, для періоду з 01.03.2018 по 25.02.2019 березень 2018 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон України № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону України № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабміну України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Щодо періоду з 01.03.2018 по 25.02.2019 судова колегія вбачає відповідність дій відповідача нормам чинного законодавства та відповідно погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, що підтверджується наступним.

Відповідно до п.5 Порядку №1078 зі змінами згідно постанови Кабміну України Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів від 09.12.2015 №1013 (постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року) передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи вищенаведене, вбачається, що підставою для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 (фактично визначення базового місяця) є підвищення посадових окладів особи.

При цьому зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

З 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабміну України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Таким чином, для оскаржуваного періоду з березня 2018 до лютого 2019 року включно індекс споживчих цін за 1 або 100 слід прийняти в березні 2018 року.

Статтею 4 Закону України № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина перша статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності 01.01.2016).

Згідно офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 2018 року 100,0%, в липні 2018 року 99,3%, в серпні 2018 року 100,0%, в вересні 2018 року 101,9%, в жовтні 2018 року 101,7% (а.с. 115).

Отже, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) перевищено. При цьому оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року (п.1-1 Порядку №1078).

Враховуючи зазначене, грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з березня по жовтень 2018 року індексації не підлягає. Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію доходу позивачу за вказаний період.

Судова колегія звертає увагу, що виплата суми індексації 205,62 грн за період грудня 2018 року лютого 2019 року підтверджується позивачем (а.с. 19).

При цьому розмір вказаної суми індексації відповідає положенням Закону України № 1282-XII та Порядку № 1078, що свідчить про відповідність дій відповідача чинним нормам законодавства України під час нарахування індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 25.02.2019, на що вірно вказував суд першої інстанції.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.10.2020 по справі 240/11882/19.

Питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації також є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

Для забезпечення належного захисту прав позивача при здійсненні відповідачем розрахунку індексації його грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 згідно п.5 Порядку №1078 зі змінами, внесеними постановою №1013 (набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року), судова колегія вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що початком відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу ОСОБА_1 а тому ВЧ НОМЕР_1 необхідно встановити його останнє підвищення посадового окладу перед спірним періодом для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 (фактично визначення базового місяця) для нарахування індексації.

Посилання апелянта на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 10.09.2020 по справі №200/9297/19-а не обґрунтовують можливість застосування до спірного періоду базовий місяць - січень 2008 року, оскільки в даному випадку Верховний Суд не формував правові висновки щодо визначення базового місяця індексації, а надавав оцінку процесуальним діям суду апеляційної інстанції щодо роз`яснення його постанови.

При цьому, у висновках Верховного Суду зазначено, що доводи скаржника, фактично, зводяться до незгоди відповідача із судовими рішеннями у справі № 200/9297/19-а, якими вирішено позовні вимоги по суті, які набрали законної сили та необхідності касаційного перегляду справи, однак зазначене виходить за межі повноважень суду в розумінні статті 254 КАС України.

Судова колегія звертає увагу, що під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

За таких умов, з урахуванням положень Порядку № 1078, Закону України № 1282-XII та встановленої судом першої інстанції протиправної бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, вірним є зобов`язання ВЧ НОМЕР_2 вчинити відповідні дії за вказаний період, оскільки задоволення позовних вимог в такому вигляді не порушує дискреційні повноваження ВЧ НОМЕР_1 .

Щодо доводів відповідача у відзиві на апеляційну скаргу судова колегія зазначає.

Посилання ВЧ НОМЕР_1 на положення ч.6 ст.5 Закон України № 1282-XII, як на підставу не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, є необґрунтованими.

Вищенаведені доводи не відповідають нормам Закону № 1282-XII та п. 11 Порядку №1078, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.

Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, що відповідає висновкам суду першої інстанції.

Судова колегія зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина НОМЕР_1 , відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення.

Крім того, безпідставними є посилання ВЧ НОМЕР_1 на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, згідно яких визначено не нараховувати індексацію до окремого роз`яснення, оскільки вони мають лише рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації.

Слід звернути увагу, що у відзиві на апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 прохала скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження по даній справі, проте такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки їх слід заявляти шляхом подання відповідної апеляційної скарги.

В свою чергу подану ВЧ НОМЕР_1 апеляційну скаргу по даній справі повернуто ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2021.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 14 серпня 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко