Справа № 120/7831/20-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 лютого 2021 р. Справа № 120/7831/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач), у якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо не призначення йому пенсії за віком з 04.11.2020 року згідно з ч. 2 ст. ст. 40 Закону України № 1058-VІ від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017 - 2019 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком з 04.11.2020 року згідно з ч. 2 ст. ст. 40 Закону України № 1058-VІ від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням розміру середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2017 - 2019 роки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 29.10 2020 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком згідно з ч. 2 ст. ст. 40 Закону України № 1058-VІ від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з досягненням пенсійного віку згідно ст. 26 цього ж Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарні роки (2017 - 2019 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії.

04.11.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою № 19340 про перерахунок йому пенсії за віком згідно Закону України № 1058-VІ від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом відповідача № 5006-4834/0-02/8-0200/20 від 20.11.2020 року повідомлено позивача про те, що рішенням відповідача № 6 від 10.11.2020 року відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

11.01.2021 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 06.08.2013 року та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідач вказує, що пенсія за віком, призначена на пільгових умовах за Списком № 1 не є окремим видом пенсійної виплати, а є різновидом умов пільгового пенсійного забезпечення для можливості дострокового призначення пенсії за віком.

Тобто, призначення даного виду пенсійного забезпечення має на меті встановлення права для особи на більш ранній вихід на пенсію за віком, як це передбачено загальними нормами. При цьому, пенсія за віком за Списком №1 призначається довічно.

Щодо перерахунку та виплати призначеної пенсії за віком позивачу з 04.11.2020 року відповідач зазначає, що перерахунки пенсій щодо зміни умов призначення одного і того ж виду пенсії чинним законодавством не передбачено.

Тому, на думку відповідача, з огляду на відсутність у позивача підстав для призначення інших видів пенсії - по інвалідності або в разі втрати годувальника, для проведення перерахунку його пенсії шляхом зміни умов призначення пенсії за віком з пільгових на загальні умови, законні підстави відсутні.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

З 06.08.2013 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

05.08.2020 року позивачу виповнилося 60 років.

29.10.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком згідно з ч. 2 ст. ст. 40 Закону України № 1058-VІ від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з досягненням пенсійного віку згідно ст. 26 цього ж Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарні роки (2017 - 2019 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії.

Також 04.11.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою № 19340 про перерахунок йому пенсії за віком згідно Закону України № 1058-VІ від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом відповідача № 5006-4834/0-02/8-0200/20 від 20.11.2020 року повідомлено позивача про те, що відсутні підстави для призначення інших видів пенсії - по інвалідності або в разі втрати годувальника, для проведення позивачу перерахунку пенсії шляхом зміни умов призначення пенсії за віком з пільгових на загальні умови, а тому рішенням відповідача № 6 від 10.11.2020 року відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до статті 26 Закону №1058, у зв`язку з призначенням позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з більш раннього віку.

У рішенні вказано, що позивачу вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, яка не є окремим видом пенсійної виплати, а є різновидом умов пільгового пенсійного забезпечення для можливості дострокового призначення пенсії за віком. Тобто, призначення даного виду пенсійного забезпечення має на меті встановлення права для особи на більш ранній вихід на пенсію за віком, як це передбачено загальними нормами. При цьому, пенсія за віком за Списком №1 призначається довічно.

Отже, відмовлено позивачу у перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з більш раннього віку.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 22 лютого 2018 року у справі №310/3774/17 та від 22 січня 2019 року у справі №577/2457/17, а тому суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України застосовує її до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.

Разом з тим, визначаючись щодо способу захисту порушених прав позивача суд звертає увагу на наступне.

Позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо не призначення йому пенсії за віком з 04.11.2020 року згідно з ч. 2 ст. ст. 40 Закону України № 1058-VІ від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017 - 2019 роки.

Разом з тим, суд встанволено, що за наслідками розгляду заяви позивача від 04.11.2020 року відповідачем винесено рішення № 6 від 10.11.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, з метою захисту прав позивача, суд вважає за неохідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення № 6 від 10.11.2020 року, яким відмовлено у перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії по віку на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних підставах.

Що стосується зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком з 04.11.2020 року згідно з ч. 2 ст. ст. 40 Закону України № 1058-VІ від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням розміру середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2017 - 2019 роки, то суд приходить до висновку що така не підлягає задоволенню, оскільки така пенсія ще не призначеена позивачу.

А тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.11.2020 року відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 6 від 10.11.2020 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення йому пенсії за віком з 04.11.2020 року відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 672,64 (шістсот сімдесят дві гривні 64 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100 )

Повне судове рішення складено та підписано суддею 02.02.2021 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна