Справа № 640/9395/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Київ № 640/9395/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевченко Н. М.,

за участі секретаря судового засідання - Поліщук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрмонтаж» до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участі учасників справи:

представника позивача - Кириленко О.В., Москаленко В.І.,

представників відповідача - Гаврилюк Н.О., Гайдая В.М., Осадчого О.А.

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрмонтаж» (надалі по тексту також - позивач, ТОВ «БК «Укрмонтаж») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві (надалі по тексту також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 № про визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 61 150,00 грн, в тому числі за основним платежем 48 920,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 12 230,00 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 № про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 67 944,00 грн, у тому числі за основним платежем 54 355,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 13 589,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що договори зі спірними контрагентами ТОВ «Лантерго» та ТОВ «Чілігрис» укладено з метою їх реального виконання, на підтвердження чого податковому органу було надано всю необхідну належним чином оформлену первинну документацію.

Відповідач до матеріалів справи надав відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що контрагенти визнані у судовому порядку фіктивним, що є доказом протиправного формування податкового кредиту та валових витрат, з огляду на неможливість здійснювати законні господарські операції з підприємствами, директори яких погодились на створення підприємств для прикриття незаконних економічних операцій, для отримання неправомірної фінансової вигоди.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що порушення спірних контрагентів податкового законодавства не можуть бути поставлені в вину позивача, оскільки він не наділений повноваженнями щодо контролю за діяльністю цих суб`єктів господарювання та не може нести жодної відповідальності за її наслідками.

Протокольною ухвалою в судовому засіданні 17.09.2020 відповідача ГУ ДФС у м. Києві замінено правонаступником ГУ ДПС у м. Києві.

В судовому засіданні представники позивача наполягали на задоволенні позовних вимог. Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та пояснення третьої особи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрмонтаж» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість та податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Чілігрис» (код 41291229) за жовтень 2017 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лантерго» (код 41203298) за листопад 2017 року, за результатами якої складено акт від 19.04.2019 № 87/26-15-14-07-01-10/33677961.

У висновках вказаного акту зазначено порушення позивачем п. 44.1, п. 44.2, п. 44.6 ст. 44, п.п. 134.1.1. п.134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого, занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 48 920 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 48 920 грн; п. 198.1 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 54 355 грн, в тому числі за жовтень 2017 - 20 290 грн, листопад 2017 - 34 065 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств на суму 61 150, 00 грн, в тому числі за основним платежем 48 920, 00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 12 230, 00 грн; податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 67 944, 00 грн, в тому числі за основним платежем 54 355,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями 13 589, 00 грн.

У відповідності до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Статтями 138-140 Податкового кодексу України встановлений перелік різниць, на які коригується фінансовий результат до оподаткування. Зазначений перелік не містить різниць, які б передбачали коригування фінансового результату до оподаткування на витрати за операціями, що не пов`язані з господарською діяльністю платника податків або операціями, що мають ознаки нереальності.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, наведені правові норми Кодексу дозволяють платнику податку формувати витрати у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, витрати. При цьому, неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як встановлено судом, основним видом діяльності позивача згідно КВЕД є виробництво добрив і азотних сполук.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність підтверджуючих документів, а також отримання вказаного товару з метою провадження господарської діяльності, висновки акта перевірки про порушення Податкового кодексу України в частині оподаткування податком на прибуток є помилковими, а збільшення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на прибуток - протиправним.

Оцінюючи правомірність висновків акта перевірки про безпідставне включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідних сум податку по відносинах із контрагентами, суд керується наступним.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд доходить висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв`язку з таким придбанням.

Між ТОВ «БК «Укрмонтаж», в особі директора Молоштана Сергія Миколайовича, та TOB «Чілігрис», в особі ОСОБА_1 , укладено договір підряду від 10.10.2017 № 10-10/2017 на суму 83 640,54 грн, в тому числі ПДВ 20% - 13 940, 09 грн, договір підряду від 19.10.2017 № 19-10/2017 на суму 127 921,03 грн, в тому числі ПДВ 20% - 21 320,17 грн, договір підряду від 20.10.2017 № 20-10/2017 на суму 91 581,43 грн, в тому числі ПДВ 20%- 15 263,57 грн, щодо виконання робіт з капітального ремонту зливної каналізації елеваторного комплексу TOB "Кролевецький елеватор" за адресою: Сумська обл., м. Кролевець, вул. Транспортна 1.

До матеріалів справи позивачем до вказаних договорів надано податкові накладні від 19.10.2017 № 36, від 23.10.2017 № 37, від 25.02.2017 № 38.

Під час перевірки до податкового органу було надано: акт від 23.10.2017 №1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року на загальну суму 83640,54 грн.; довідку від 23.10.2017 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на загальну суму 83,64054 тис. грн; акт від 19.10.2017 № 1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року на загальну суму 127 921,03 грн; довідку від 19.10.2017 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на загальну суму 127 921,03 тис. грн; акт від 25.10.2017 № 1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року на загальну суму 91 581,42 грн; довідку від 25.10.2017 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на загальну суму 91,58142 тис. грн.

Також ТОВ «БК «Укрмонтаж», в особі директора ОСОБА_2 , укладено з TOB «Лантерго», в особі ОСОБА_3 , договір підряду від 30.11.2017 № 30- 11/2017 на загальну суму 22 988,51 грн, в т.ч. ДПВ 20% - 3 831,42 грн, щодо організації та виконання робіт по перенесенню комплектної трансформаторної підстанції 8227 на об`єкті: "Комплекс житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями, об`єктами соціальної інфраструктури та з паркінгами на вул. Багговутівській, 1а, м. Київ".

До матеріалів справи позивачем до вказаного договору надано податкову накладну від 30.01.2017 № 15.

Згідно з виписки по рахунку та доданих платіжних доручень убачається повний розрахунок між сторонами за вказаними договорами.

Позивач зазначає, що метою залучення спірних контрагентів було використання їх послуг в оподатковуваних операціях в межах своєї господарської діяльності, зокрема з метою їх подальшого продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Кролевецький елеватор» (код 36744485) на виконання укладених з ним договорів підряду , а саме договору підряду від 03.08.2017 № 0707-2-17 та договору підряду від 03.08.2017 № 0707-3-17.

При цьому, під час перевірки встановлено, що відносно суб`єкта господарювання TOB «Чілігріс» (код 41291229) ОУ ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві внесено відомості до бази даних АІС «СФП», відповідно до чого убачається, що відібрано пояснення щодо не причетності до ведення фінансово-господарської діяльності громадянина ОСОБА_1 перелічених підприємств, зокрема і TOB «Чілігріс».

Так, ОСОБА_1 зазначив в своїх поясненнях від 05.11.2017, що дані підприємства він не знає, йому не відомо, що він є посадовою особою даних підприємств, ніколи не мав відношення до фінансово-господарської діяльності вище наведених підприємств. Також ОСОБА_1 заперечив свою причетність до складання фінансово - господарських документів, державної реєстрації підприємства, відкриття розрахункових рахунків, укладання договорів, тощо.

У постановах Верховного Суду України від 5 березня 2012 року № 21-421а11, від 1 грудня 2015 року № 21-1661а15, від 2 грудня 2015 року № 21-3849а15 викладено висновок про те, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, підписані від імені осіб, які не брали участі у створенні та діяльності контрагентів платника податків-покупця, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним.

Також звернуто увагу, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, є безпідставним.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень зареєстровано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2018 у справі №759/1165/18, згідно якої вбачається, що 26.01.2018 старший слідчий СВ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві Лук`янець О.Ю. звернувся до суду з клопотанням про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та оригіналів документів (здійснити їх виїмку), які перебувають у володінні TOB «Будівельна Компанія «Укрмонтаж» (код 33677961), податкова адреса: м. Київ, пр-т Леся Курбаса, буд. 2-Б по взаємовідносинам з TOB «Сіті Буд Інвест» (код 41075067), TOB «Чілігріс» (код 41291229). TOB «Фолкнерт» (код 41444869), TOB «Марвел Стиль» (код 41212532) за весь період взаємовідносин.

Також у провадженні СВ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування № 0000052, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, що скористалися послугами підприємств з ознаками «фіктивності» з метою безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість, серед яких TOB «Будівельна Компанія «Укрмонтаж» (код 33677961), податкова адреса: м. Київ, пр-т Леся Курбаса, буд. 2-Б, яке мало фінансово-господарські взаємовідносини з TOB «Сіті Буд Інвест» (код 41075067), TOB «Чілігріс» (код 41291229), TOB «Фолкнерт» (код 41444869), TOB «Марвел Стиль» (код 41212532), що підтверджується відповідними податковими накладними.

Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2018 по справі №757/11565/18-к, у провадженні СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені 17.11.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000104, за фактом фіктивного підприємництва, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що підприємства транзитно - конвертаційної групи TOB "Лантерго" (код 41203298), TOB "Плазма-Сітт" (код 39008080), ТОВ"Дар-Агромаш" (код 39181581), TOB "Індепенденс-Компані" (код 39447635), TOB "логістік Біпі" (код 39997989), TOB "Лінтрейд" (код 40080584), TOB "Сухий Дім" (код 40644496), TOB "Трасткорп Індастрі" (код 40715790), TOB "Фін-Корект" (код 41013367), TOB "Йоркінвел" (код 41204204), TOB "Чілігріс" (код 41291229) та TOB "Фожнерт" (код 41444869) створені з метою надання послуг з мінімізації податкових зобов`язань, які підлягають сплаті до бюджету, тобто своїми діями в період 2016-2017 роки сприяли умисному ухиленню від сплати податків реально діючим суб`єктам господарювання.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що TOB "БК "Укрмонтаж" (код 33677961) в період 2016-2017 роки формувало податковий кредит з ПДВ за рахунок, зокрема і TOB "Лантерго" (код 41203298) та TOB "Чілігріс" (код 41291229) та являється одним з основних замовників товарів (робіт, послуг) у зазначених підприємств.

До того ж суд бере до уваги, що відповідно до договорів, укладених із спірними контрагентами убачається необхідність достатніх трудових ресурсів, виробничих потужностей та основних засобів.

Натомість суду не надано жодних доказів на підтвердження реального здійснення спірними контрагентами узгоджених відповідно до договорів робіт та послуг.

До того ж, відповідно до досліджень податкового органу убачається, що аналізом Єдиного реєстру податкових накладних TOB «Чілігріс» на адресу позивача відбувалась реєстрація податкових накладних з номенклатурою: капітальний ремонт зливної каналізації елеваторного комплексу TOB "Кролевецький елеватор" за адресою: Сумська обл., м. Кролевець, вул. Транспортна 1 (система фільтрації та жироулавлювач); капітальний ремонт зливної каналізації елеваторного комплексу TOB "Кролевецький елеватор" за адресою: Сумська обл., м. Кролевець, вул. Транспортна 1 ( насосне обладнання); капітальний ремонт зливної каналізації елеваторного комплексу TOB "Кролевецький елеватор" за адресою: Сумська обл., м. Кролевець, вул. Транспортна 1 (система фільтрації та жироулавлювач).

Водночас, суд бере до уваги, що за період з 01.10.2017 по 01.11.2017 TOB «Чілігріс» придбавало товари/роботи/послуги з наступною номенклатурою: будування нежитлових будівель (нове будівництво, реконструкція, капітальний і поточні ремонти), послуги міського та приміського пасажирського наземного транспорту, послуги рекламних агентств, роботи електромонтажні, монтаж трубопровідних мереж, систем опалювання та кондиціювання повітря, послуги юридичні, світильник лед стельовий, а також встановлено реєстрацію податкових накладних на їх адресу з номенклатурою різних товарів/робіт/послуг та встановлено придбання ними алкогольних та слабоалкогольних напоїв.

Отже, при проведенні аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та отриманої податкової інформації по контрагенту TOB «Чілігріс» встановлено невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих товарів/робіт/послуг.

Також відповідачем з Єдиного реєстру податкових накладних установлено, що TOB «Лантерго» на адресу TOB «БК «Укрмонтаж» відбувалась реєстрація податкової накладної з номенклатурою: виконання робіт по перенесенню КТП8227 на об`єкті: «Комплекс житлових будинків з вбудовано - прибудованими приміщеннями, об`єктами соціальної інфраструктури та з паркінгами на вул. Баггавутівській, 1а, м. Київ».

Разом із цим, встановлено, що за період з 01.11.2017 по 01.12.2017 спірний контрагент придбавав товари/роботи/послуги з наступною номенклатурою: консультування з питань бухгалтерського обліку, рекламні послуги, послуги зі складання світильників, газ вуглеводний скраплений та різні алкогольні напої.

Отже, при проведенні аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та отриманої податкової інформації по контрагенту TOB «Лантерго» встановлено невідповідність номенклатури придбаних та реалізовананих товарів/робіт/послуг.

Таким чином, позивачем не підтверджено можливість реального здійснення спірними контрагентами зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна та обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт та послуг, натомість з матеріалів справи встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів вказаної підприємницької та економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського, технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів тощо у спірних контрагентів.

Суд зазначає, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані директорами контрагентів, які не мали відношення до господарської діяльності вказаних підприємств, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.02.2019 № 814/152/16 (провадження № К/9901/63184/18).

Наявність первинних документів, які мають обов`язкові реквізити, визначені у законі, не є безумовною підставою для визнання правомірності формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту за умови якщо такі первинні документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва. Такий висновок зумовлений тим, що статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках надавати передбачені законом податкові вигоди.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених в постановах від 04.11.2020 у справі № 300/555/19, від 14.05.2019 у справі № 820/3546/18.

Висновки Верховного Суду України полягають у тому, що надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, окрім як якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними.

У справі № 826/11397/14 Верховний Суд України, посилаючись на висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності у кримінальній справі вироку, зазначив, що така обставина як наявність кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України, стосовно фіктивності підприємства контрагента покупця, не могла бути не врахована судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами. Первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним. Тому, при розгляді конкретної справи такі доводи органу влади суди мають перевіряти.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема в постановах від 6 травня 2020 року у справі №640/4687/19, від 26 лютого 2020 року у справі №826/1308/18, від 28 жовтня 2019 року у справі №280/5058/18, від 09 грудня 2020 року у справі №808/2549/18.

Відтак, не дивлячись на відсутність вироку щодо контрагента позивача, зазначені вище обставини свідчать про відсутність реальної зміни у структурі активів позивача і фактичного вчинення господарських операцій за укладеними договорами між позивачем та контрагентами.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Окрім цього, судом було викликано в судові засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яких податковий орган просив допитати в якості свідків.

Ухвалами від 17.09.2020, від 15.10.2020 та від 26.11.2020 вирішено здійснити привід в Окружний адміністративний суд міста Києва в судові засідання зазначених осіб для допиту у якості свідків.

Відповідно до рапорту капітана поліції Володимира Брук ст. ДОП Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 24.11.2020 убачається, що останнім було здійснено вихід за адресою перебування ОСОБА_1 . У зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою проживання, забезпечити привід у вказаний термін не виявилось можливим.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні 15.10.2020 повідомила, що невідомі їй особи надали документи, які вона підписала за грошову винагороду. Після цього, господарську діяльність від імені ТОВ «Лантерго» не здійснювала, жодних документів бухгалтерського обліку підприємства не підписувала.

Суд, надавши оцінку показам свідка ОСОБА_3 , приймає до уваги факти, що містять її свідчення, пояснення яких не викликали у суду сумніву щодо їх достовірності, за відсутності даних про зацікавленість свідка щодо наслідків розгляду справи.

Отже, враховуючи вищевикладене, заслухавши пояснення у судовому засіданні сторін та свідка, за результатами аналізу умов договорів, дослідження первинних бухгалтерських документів, специфіки господарської операції, її мети та доцільності, придбання товару/послуг з власною економічною діяльністю позивача, не підтвердилось фактичне виконання господарських операцій між позивачем та його контрагентами, та відповідно, знайшло підтвердження безпідставне формування податкового кредиту та валових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 250, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрмонтаж» до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрмонтаж» (02099, м. Київ, вул. Л.Курбаса, 2-б, )

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби в м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, )

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко

повний текст рішення складено 28.01.2021