Справа № 520/18617/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 лютого 2021 року № 520/18617/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% при перерахунку пенсії з 01.10.2017р на підставі п. 4.3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІУ ОСОБА_1 ;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату основого розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.10.2017р., в розмірі 4575,03 гри. та провести індексацію цього розміру пенсії та суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень суми індексації та інших доплат до пенсії на підставі п. 6 Постанови КМУ №124 з 20 лютого 2019 року та проводити в подальшому перерахунки та індексації згідно постанови Кабінета Міністрів України № 251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат та надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році.

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про безпідставність застосування з 01.10.2017 при розрахунку пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%, оскільки у попередній редакції ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» така величина становила 1,35%, відтак, застосування по відношенню до позивача меншої величини є звуженням вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності, що суперечить положенням ст. 22 Конституції України.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи , встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що з 01.10.2017 позивачу проведено розрахунок пенсії з урахуванням норм Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148 VІІІ від 03.10.2017. Зазначеним Законом було змінено порядок перерахунку пенсії в цілому, тому при вирішенні питання про те, чи призвели відповідні зміни до звуження змісту та обсягу набутих позивачем прав, слід виходити із комплексного аналізу положень вказаного Закону в цілому, а не лише оцінки окремої норми. З урахуванням викладеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що з 23.11.2016 позивачу призначено пенсію за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та застосований коефіцієнт стажу 1,35%.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою від 27.10.2020, в якій просив не здійснювати перерахунок належної йому пенсії, з обрахуванням її розміру за показниками середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % з 01.10.2017. Здійснити перерахунок пенсії та провести індексацію на підставі постанови КМУ № 124 з 01.03.2019

Листом від 12.11.2020 відповідач повідомив про те, що оскільки позивач перебуває на обліку в управлінні з 23.11.2016, відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148, щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» проводиться із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, та з використанням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 відсотка, застосовуються з 01.10.2017 (п. 4-3 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), відтак, як наголошено у даному листі, провадити перерахунок пенсії на умовах, викладених у заяві позивача, підстави відсутні.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За змістом частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.07.2016 позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Згідно частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 1058-IV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) / (100% х 12), де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом, станом на час призначення позивачу пенсії за віком, величина оцінки одного року страхового стажу становить 1,35%.

У зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII) з 01 жовтня 2017 року позивачу проведено пенсії перерахунок із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Так, згідно абзацу першого пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

При цьому слід відмітити, що на відміну від пенсій, які призначаються за Законом № 1058-IV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року, при здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень (абзац другий пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV).

Таким чином, у зв`язку із ухваленням Закону № 2148-VIII, пенсія позивача, призначена до набрання цим законом чинності, згідно пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV переховується із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, при цьому, використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", що збільшений на 79 гривень.

Наведені положення пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV є чинними та у встановленому законом порядку неконституційними не визнавались, а тому підстави для їх неврахування судом відсутні.

У свою чергу, як вбачається з відзиву відповідача, основний розмір пенсії позивача у зв`язку із проведеним з 01.10.2017 перерахунку склав 3422,52 грн.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

На підставі викладеної норми, відповідачем збільшено належний до виплати розмір пенсії позивача, шляхом встановлення доплати в сумі 1152,51 грн.

Таким чином, у зв`язку із здійсненим з 01.10.2017 перерахунком, розмір пенсії позивача не зменшився, оскільки пенсія виплачується у розмірі, не меншому, ніж отримувався позивачем до такого перерахунку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач наголошував на тому, що відповідач неправомірно врахував при розрахунку пенсії величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%, оскільки на думку позивача цей розмір мав становити 1,35 %, як це було передбачено частиною першою статті 25 Закону № 1058-IV у редакції, що діяла до внесення до неї змін Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017.

На переконання позивача, зменшення величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35 % до 1 % звужує його права. Надаючи оцінку таким доводам, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні від 2 березня 1999 року № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Конституційний Суд України у пункті 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, норми чинного законодавства України та судова практика Європейського суду з прав людини допускають зміну механізму реалізації соціально-економічних прав громадян за умови збереження таких прав.

За таких обставин, не може вважатися звуженням прав особи зміна визначених законом показників, що враховуються при розрахунку пенсії (зменшення одних показників за рахунок зменшення інших) чи зміна механізму її розрахунку в цілому, за умови того, що у результаті нового розрахунку відбувається збереження чи збільшення розміру такої пенсії.

Оскільки норми Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017, якими змінено механізм, розмір показників, які враховуються при розрахунку пенсії, не спричинило зменшення розміру пенсії позивача, яка виплачується позивачу у розмірі, не меншому до внесення відповідних законодавчих змін, то підстави вважати, що цими нормами були звужені його права - відсутні. Тому, відповідні доводи суд відхиляє.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час перерахунку пенсії з 01.10.2017 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідач діяв правомірно.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2020 року по справі № 822/3781/17.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02 лютого 2021 року.

Суддя Бідонько А.В