Справа № 440/7342/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7342/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака С.В.,

представника відповідача за довіреністю - Зубарєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/7342/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2020 року адвокат Солом`яний Віктор Ростиславович, діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (надалі - відповідач, УДМС в Полтавській області) , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Йорданії ОСОБА_1 , прийняте відповідачем 15.06.2020, визнати протиправним та скасувати доручення відповідача від 15.06.2020, направлене до Державної прикордонної служби України, про заборону в`їзду в Україну громадянину Йорданії ОСОБА_1 , а також зобов`язати відповідача відкликати зазначене доручення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги заявник вказує на порушення прав позивача у сфері публічно-правових відносин спірними рішеннями відповідача, які, на думку позивача, винесені без урахування усіх обставин, які мають значення для їх прийняття. Так, УДМС у Полтавській області при прийнятті рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Йорданії ОСОБА_1 не врахувало числені порушення, допущені Управлінням патрульної поліції в Полтавській області при винесенні постанови від 30.10.2019 серії ЕАК №1687200, яка і стала підставою для заборони в`їзду в Україну. Відповідачем також не враховано факт одруження позивача з громадянкою України, оскільки спірне рішення є перешкодою для возз`єднання сім`ї.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки шляхом надання до суду доказів доплати судового збору в розмірі 840,80 грн або доказів про наявність підстав для звільнення від його сплати.

Після усунення недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників у судове засідання на 13.01.2021.

Ухвалою суду від 11.01.2021 клопотання представника позивача, адвоката Солом`яного В.Р., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №440/7342/20 залишено без задоволення.

За клопотанням представника позивача розгляд справи у судовому засіданні 13.01.2021 відкладено на 27.01.2021.

Однак, 27.01.2021 представник позивача у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду. Натомість представник засобами електронного зв`язку надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Відповідно до відзиву, що надійшов до суду 22.01.2021, представник відповідача обстоює позицію правомірності спірного рішення від 15.06.2020 про заборону в`їзду в Україну. Зазначає, що рішення ґрунтується на обґрунтованому зверненні Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції від 12.06.2020 №8549/41/26/03-2020 про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на території України ОСОБА_1 , оскільки останній добровільно не сплатив штраф за порушення Правил дорожнього руху України в частині керування транспортним засобом без права на керування. Щодо тверджень позивача про неврахування УДМС в Полтавській області при прийнятті оскаржуваного рішення факту укладення шлюбу 03.03.2020 з громадянкою України ОСОБА_2 зазначив, що такий шлюб зареєстровано Міністерством внутрішніх справ Йорданського Хашимітського королівства, тоді як в УДМС відсутня інформація щодо його легалізації в Україні (а.с. 47-54).

Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 є уродженцем м. Аль-Акаба, Йорданія. Іноземець прибув до України 29.08.2019 через КПП "Київ (Жуляни)" по паспортному документу громадянина Йорданії № НОМЕР_1 , виданому 26.04.2016, терміном дії до 25.04.2021, як студент державного закладу "Українська медична стоматологічна академія" (надалі - УМСА).

На період навчання іноземець був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 (орган видачі - 5301) терміном дії до 31.08.2023.

За клопотанням УМСА (а.с. 61 зворот) про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні у зв`язку з відрахуванням за невиконання навчального плану, графіку навчального процесу, індивідуального навчального плану та не автентичність поданого документу про повну загальну середню освіту, рішенням УДМС в Полтавській області від 13.11.2019 №630 скасовано посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 57).

Пояснюючи підстави спірного рішення, представник відповідача повідомив суду, що працівниками УДМС в Полтавській області 07.02.2020 виявлено факт порушення позивачем правил перебування в Україні, який після прийняття 13.11.2019 рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання не виїхав з України у встановленому законодавством порядку, проживав без документів на право проживання в Україні та ухилявся від виїзду з України, у зв`язку з чим цього ж дня працівниками УДМС в Полтавській області позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 1700,00 грн.

11.02.2020 Полтавським районним відділом УДМС України в Полтавській області прийнято рішення №1 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Йорданії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 58).

Позивач виконав зазначене рішення та 19.02.2020 виїхав за межі України.

Згодом до УДМС України в Полтавській області 11.06.2020 надійшов лист Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 10.06.2020 №56521, яким поінформовано про наявність виконавчого провадження, відкритого відносно позивача на підставі постанови Управління патрульної поліції в Полтавській області ЕАК №1687200 від 30.10.2019 про стягнення на користь держави штрафу за порушення ПДР (а.с. 64 зворот).

Крім того, 15.06.2020 до УДМС України в Полтавській області надійшло звернення Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції від 12.06.2020 №8549/41/26/03-2020 про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України ОСОБА_1 , відносно якого 30.10.2019 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1687200 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, в якій зазначено, що 30.10.2019 о 14 год 50 хв в м. Полтава по вул. Соборності, 1 даний громадянин керував транспортним засобом не маючи права на керування, чим порушив ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" та п. 2.1 ПДР України, у зв`язку з чим відносно нього прийнято рішення щодо застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн (а.с. 64).

Зазначене звернення Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції від 12.06.2020 №8549/41/26/03-2020 і стало ключовою підставою для прийняття УДМС України в Полтавській області рішення №14 від 15.06.2020 про заборону в`їзду в Україну строком на три роки (а.с. 55) та прийняття доручення, адресованого головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 протягом строку, встановленого УДМС у Полтавській області (а.с. 66).

У позові представник позивача вказує, що позивача не було повідомлено про прийняте рішення щодо заборони його в`їзду в Україну, не надано копії даного рішення та не надіслано його за місцем проживання позивача. Крім того, на адвокатський запит УДМС у Полтавській області не надало копію рішення про заборону в`їзду позивача в Україну та документів, на підставі яких дане рішення приймалося.

Не погодившись з правомірністю цих рішень, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Солом`яного В.Р. звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з наступних міркувань.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначений Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (надалі - Закон №3773-VI).

За приписами п.п. 6, 8, 17 ч. 1 ст. 1 Закону №3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом; посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Частиною другою статті 3 вказаного Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №3773-VI в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

- в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

- якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

- якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Згідно з частиною третьою статті 13 зазначеного Закону, рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360 (надалі - Положення №360), Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

За правилами п. 2 Положення №360 ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється, визначає Інструкція про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за №25/24802 (надалі - Інструкція №1235).

Пунктом 3 Інструкції №1235 передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою, зокрема:

- підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку;

- за власною ініціативою або за поданням державного, приватного виконавця - у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну (п.п. "г", "д", п. 4 Інструкції №1235).

Пунктом 5 Інструкції №1235 визначено, що після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Пунктом 6 Інструкції №1235 визначено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Відповідно до пунктів 1, 3, 10 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, основними повноваженнями поліції, відповідно до покладених на неї завдань є, зокрема, здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, вжиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення, вжиття заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Закону України "Про виконавче провадження" під час виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, які відповідно проживають (перебувають) чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, застосовуються положення цього Закону. У разі невиконання зазначеними в частині першій цієї статті особами рішень виконавець звертається до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону з поданням про заборону в`їзду в Україну чи видворення за межі України таких осіб відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Отже, Національна поліція України, державний (приватний) виконавець належать до числа суб`єктів, які мають право звертатися до органів ДМС щодо заборони в`їзду в Україну окремим особам за наявності для того відповідних підстав. При цьому таке звернення, окрім того, що має відповідати встановленим формальним вимогам, має ґрунтуватися на об`єктивних відомостях про особу, стосовно якої пропонується встановити заборону в`їзду в Україну.

Обґрунтоване звернення Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції від 12.06.2020 №8549/41/26/03-2020 про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України ОСОБА_1 , вмотивоване необхідністю захисту прав і законних інтересів громадян України відповідно до статті 13 Закону, оскільки позивач вчинив адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі постановою серії ЕАК №1687200 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, в якій зазначено, що 30.10.2019 о 14 год 50 хв в м. Полтава по вул. Соборності, 1 даний громадянин керував транспортним засобом не маючи права на керування (а.с. 64).

Оцінюючи зазначене звернення, суд приходить до висновку, що документ відповідає вимогам пункту 5 Інструкції №1235, що у свою чергу є достатньою підставою для звернення до органу УДМС про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України ОСОБА_1 .

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що УДМС у Полтавській області при прийнятті рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Йорданії ОСОБА_1 не врахувало числені порушення, допущені Управлінням патрульної поліції в Полтавській області при винесенні постанови від 30.10.2019 серії ЕАК №1687200 як підстави для заборони в`їзду в Україну, оскільки позивач означену постанову про стягнення на користь держави штрафу за порушення ПДР не оскаржував.

При цьому, за даними УДМС у Полтавській області, станом на теперішній час інформація щодо сплати штрафу за вищевказаною постановою до Управління патрульної поліції в Полтавській області не надходила.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для прийняття відповідачем рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну терміном на три роки.

Доводи ж представника позивача щодо неврахування відповідачем при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України факту укладення шлюбу з громадянкою України суд не приймає до уваги, оскільки такі не спростовують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

До того ж факт реєстрації даного шлюбу Міністерством внутрішніх справ Йорданського Хашимітського королівства не легалізований у порядку встановленому чинним законодавством України.

Звинувачення ж представника щодо не направлення іноземцю про прийняте щодо нього рішення про заборону в`їзду суд відкидає як безпідставні, оскільки Інструкція №1235 обов`язок щодо інформування особи про таке не містить.

Твердження представника позивача про ненадання УДМС у Полтавській області на запити адвоката рішення про заборону в`їзду позивачу не відповідають дійсності, оскільки, як видно з матеріалів справи, на усі запити адвокатів Комарницької О.Б. та Солом`яного В.Р., які зверталися до УДМС у Полтавській області в інтересах ОСОБА_1 надано вичерпні відповіді, тоді як вимог про надання копії рішення про заборону в`їзду в них не міститься (а.с. 69-77).

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів правомірність прийнятих щодо позивача рішень.

Відтак, рішення відповідача щодо заборони в`їзду на територію України громадянина Йорданії ОСОБА_1 від 15.06.2020 та доручення, адресоване головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про заборону в`їзду в Україну громадянину Йорданії ОСОБА_1 , що є похідною вимогою, суд визнає правомірними, у зв`язку з чим позовні вимоги суд визнає необґрунтованими та відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 01.02.2021.

Суддя Є.Б. Супрун