Справа № 545/2654/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Потерій А.Г.

02 лютого 2021 р.Справа № 545/2654/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Колісник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітька Дмитра Олександровича на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітька Дмитра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а:

29.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітька Д.О. при винесенні постанови від 04.09.2020 року ЕАМ № 3084407 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП;

- скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітька Д.О. від 04.09.2020 року ЕАМ № 3084407.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що 04.09.2020 року, інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітьком Д.О. було винесено оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425,00 грн за те, що він керуючи автомобілем Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , 04.09.2020 року о 20 год. 33 хв. нібито проїхав перехрестя вул. Героїв Сталіграду та вул. Вликотирнівської в м. Полтава на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху (далі - ПДР) (порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних сигнала), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також зазначив, що всі його заперечення стосовно вчинення, на думку інспектора, адміністративного правопорушення останнім були відхилені, в об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи було відмовлено.

Окрім того, позивач наголосив, що відеоматеріал з відеореєстратора «Aspiring» та бодікамери ВІ-007 не містять жодних доказів про те, що він проїхав перехретя на заборонений сигнал світлофору, хоча і можуть викликати певні сумніви.

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 04.09.2020 року о 20 год. 33 хв. в м. Полтава по вул. Героїв Сталінграду 34/24, водій керуючи транспортним засобом Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя вул. Героїв Сталінграду та Великотирнівська на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «е» ПДР.

Відповідач звертає увагу, що крім світлофора, який подає сигнал в напрямку руху патрульного автомобіля, наданий ним відеозапис із автомобільного відеореєстратора чітко фіксує світлофор, який розміщений на цій же опорі та подає сигнал в напрямку руху автомобіля позивача на вул. Великотирнівську, що спростовує доводи позивача що матеріали відеофіксації не містять доказів про те, що він перетнув перехрестя на заборонний сигнал світлофора.

Також вказує, що на місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Крім того, відповідачем було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279 КУпАП.

Крім того відповідач зазначив, що дії зі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами, своїх службових повноважень, наданих чинним законодавством.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25.11.2020 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- скасовано як незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04.09.2020 року серії ЕАМ № 3084407, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн;

- відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітька Д.О., щодо складення відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04.09.2020 року серії ЕАМ № 3084407;

- закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Судом проведений розподіл судових витрат - стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 420,40 грн.

Судове рішення вмотивоване тим, що п. 8.11. ПДР встановлено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10. цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Дії зі складення постанови у справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством..

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі поліцейський, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні вимог позивача.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеним у відзиві на позов.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04.09.2020 року серії ЕАМ №3084407 складеної інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітьком Д.О., ОСОБА_1 04.09.2020 року об 20 год 33 хв в м. Полтава по вул. Героїв Сталінграду 34/24, керуючи транспортним засобом Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя вул. Героїв Сталінграду та вул. Великотирнівська на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР (порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних сигнали забороняючих рух).

В якості доказу вчинення водієм зазначеного адміністративного правопорушення, відповідачем додано відеозапис із автомобільного відеореєстратора, який фіксує вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 24).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.ч. 1-3 ст. 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 (далі - Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП України, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що посадова особа органів Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі їх виявлення.

В свою чергу, у випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності факту скоєння особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку.

Що стосується наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-ХІІ), встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 14 Закону № 3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.8.7.3. Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Загальними положеннями Правил дорожнього руху, затверджених зокрема п. 1.1. визначено, що ці Правила відповідно до Закону № 3353-ХІІ встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

На відеозаписі під назвою « 1. 2020_0904_201601_748», дослідженого колегією суддів, зафіксовано можливе порушення п.8.7.3. (е) Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом у дощову чи після дощову погоду з мокрим дорожнім покриттям.

Так, на відеозаписі із відеореєстратора « 1. 2020_0904_201601_748» зафіксовано наступне:

20:15:58 по напрямку руху патрульного автомобіля (вул. Героїв Сталінграду) горить червоний сигнал світлофора, по напрямку руху автомобіля позивача (вул. Великотирнівська) горить зелений сигнал світлофора (стоп кадр 1);

20:16:02 по напрямку руху патрульного автомобіля (вул. Героїв Сталінграду) продовжує горіти червоний сигнал світлофора, по напрямку руху автомобіля позивача (вул. Великотирнівська) вмикається зелений миготливий сигнал світлофора;

20:16:05 по напрямку руху патрульного автомобіля (вул. Героїв Сталінграду) вмикається жовтий сигнал світлофора, по напрямку руху автомобіля позивача (вул. Великотирнівська) також вмикається жовтий сигнал світлофора;

20:16:09 по напрямку руху патрульного автомобіля (вул. Героїв Сталінграду) вмикається зелений сигнал світлофора, по напрямку руху автомобіля позивача (вул. Великотирнівська) вмикається червоний сигнал світлофору, в цей час автомобіль під керуванням позивача перетинає світлофор (стоп кадр 2);

20:16:26, після безперервного слідування за автомобілем позивача патрульний автомобіль наближається та чітко фіксує номерний знак НОМЕР_1 .

Однак, колегія суддів звертає увагу на не перевірені доводи позивача, що він проїхав перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофору, який змінився на жовтий і вже коли автомобіль порівнявся з електричної опорою, на якій був встановлений світлофор, загорівся червоний сигнал світлофору.

Згідно п. 8.11. Правил дорожнього руху, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10. цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно відеозапису « 1. 2020_0904_201601_748» об 20:16:09 по напрямку руху патрульного автомобіля (вул. Героїв Сталінграду) вмикається зелений сигнал світлофора, по напрямку руху автомобіля позивача (вул. Великотирнівська) вмикається червоний сигнал світлофору, в цей час автомобіль під керуванням позивача порівнявся з електроопорою (стоп кадр 2) та продовжив рух, із забезпечення безпеки дорожнього руху, не створюючи будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Таким чином підстав стверджувати, що проїзд перехрестя позивачем був здійснений з порушенням ПДР у колегії суддів відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітька Дмитра Олександровича залишити без задоволення, а рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова