Справа № 360/2308/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року справа №360/2308/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Шумакової Т.А., Балабушкіної Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року (повне судове рішення складено 13 жовтня 2020 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/2308/20 (суддя в І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації (далі - УСЗН Сватівської РДА), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:

1) визнати протиправним і скасувати наказ від 31 березня 2020 року № 04-13/16 про звільнення позивача;

2) поновити позивача на посаді провідного спеціаліста сектору інформаційно-консультативної роботи;

3) допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі позивача на посаді провідного спеціаліста сектору інформаційно-консультативної роботи;

4) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за період з 01 квітня 2020 року по дату прийняття судом рішення про поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона 01 жовтня 2015 року була прийнята на роботу до УСЗН Сватівської РДА та призначена на посаду головного спеціаліста сектора обробки заяв та прийняття рішень відділу соціальних допомог та компенсацій з випробувальним терміном 1 місяць на конкурсній основі, зі збереженням 15 рангу державного службовця. Під час роботи позивач переведена на посаду провідного спеціаліста сектора прийому заяв та документів відділу соціальних допомог та компенсацій з 05 вересня 2016 року, з 01 травня 2017 року - на посаду провідного спеціаліста відділу по роботі з внутрішньо переміщеними особами, з 01 січня 2019 року - на посаду провідного спеціаліста сектору інформаційно-нормативної роботи.

Пропрацювавши у відповідача на різних посадах з різним обсягом посадових обов`язків, 31 березня 2020 року позивача звільнено у зв`язку зі скороченням штату, наказ від 31 березня 2020 року № 04-13/16.

Позивач не згодна з цим наказом, оскільки вважає, що таке рішення відповідача суперечить вимогам статей 40, 42, 49-2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП). Так, позивача не повідомлено про наявність чи відсутність роботи за відповідною професією чи спеціальністю в тій самій установі, не надано перевагу у залишенні на роботі, як працівника, стаж роботи якого становить понад 20 років, не враховано обставин відсутності порушень трудової дисципліни, а також термін настання пенсійного віку (менше трьох років).

ОСОБА_1 зазначила, що роботодавцем не дотримано процедуру звільнення працівника за скороченням штату, оскільки в даній організації не звільнені у зв`язку зі скороченням працівники з нижчою кваліфікацією, а також з такою ж кваліфікацією як у позивача, але з меншим безперервним стажем роботи, та працівники, які прийняті на роботу вже після позивача, тому мають менший стаж і досвід роботи. Крім того, не враховано інші умови переважного залишення на роботі, а саме, що позивачу залишилось менше трьох років до настання пенсійного віку, відсутність іншого заробітку та проживання з чоловіком, який є пенсіонером та має пенсію у розмірі 2000,00 грн., наявність безперервного стажу роботи на даному підприємстві.

Також позивач зазначила, що УСЗН Сватівської РДА для розірвання трудового договору за пунктом 1 статті 40 КЗпП мало отримати на це згоду первинної профспілкової організації, за отриманням якої відповідач не звертався.

За наведених обставин позивач вважала наказ від 31 березня 2020 року № 04-13/16 про звільнення з посади протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з поновленням позивача на посаді та стягненням на її користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, тому просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, що і на обґрунтування позовної заяви. Позивач наголошує, що внаслідок перекручення фактичних обставин та надання їм неправильної оцінки, суд першої інстанції прийняв рішення, з яким не можливо погодитись, факт неправомірного звільнення з УСЗН Сватівської РДА нею доведено. Так, позивач належним чином виконувала посадові обов`язки, що підтверджується відсутністю доган, зауважень, успішно проходила щорічні оцінювання, а за умови скорочення посади, не було ліквідовано функції соціального захисту, функціональні обов`язки цієї посади лишились і продовжують виконуватись. Отже є незаконними, незрозумілими, невмотивованими підстави звільнення та, на переконання апелянта, має місце дискредитаційне ставлення до її віку, стажу, освіти, досвіду тощо.

Також позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів, яке мотивовано тим, що після винесення місцевим судом рішення, їй стало відомо що до іншого підрозділу УСЗН Сватівської РДА була прийнята 1 особа, проте на усне звернення до відповідача інформація з цього питання надана не була.

Крім того, 04 січня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про долучення доказів, які, на думку апелянта, підтверджують наявність підстав для поновлення на роботі та спростовують висновки місцевого суду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Згідно з записами у трудовій книжці позивача від 10 березня 1980 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 01 жовтня 2015 року працювала в УСЗН Сватівської РДА, у тому числі з 01 січня 2019 року на посаді провідного спеціаліста сектору інформаційно-консультативної роботи, з 31 березня 2020 року звільнена у зв`язку зі скороченням штату, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII) на підставі наказу від 31 березня 2020 року № 04-13/16 (а.с.6-15).

Розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації Луганської обласної військово-цивільної адміністрації від 12 лютого 2018 року № 121 «Про внесення змін до граничної чисельності працівників районних державних адміністрацій» затверджено граничну чисельність Сватівської РДА 141 працівник, у тому числі апарату 31 (а.с.55).

Розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації Луганської обласної військово-цивільної адміністрації від 22 листопада 2019 року № 946 «Про оптимізацію структури та чисельності працівників районних державних адміністрацій, визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень голови облдержадміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації» зобов`язано головам райдержадміністрацій вжити заходів щодо, зокрема: оптимізації структури відповідних місцевих державних адміністрацій згідно з рекомендаційним переліком; визначення чисельності працівників структурних підрозділів у межах розподілу чисельності працівників районних державних адміністрацій згідно з додатком; скорочення чисельності працівників райдержадміністрації відповідно до чинного законодавства. Згідно з додатком до розпорядження чисельність працівників Сватівської РДА 90 працівників, у тому числі апарату 12 (а.с.56).

За розпорядженням голови Сватівської РДА від 10 грудня 2019 року № 519 внесено зміни до штатного розпису УСЗН Сватівської РДА на 2019 рік, затвердивши його у новій редакції, та введено його в дію з 16 грудня 2019 року (а.с.71-72, 73).

Згідно з протоколом від 02 січня 2020 року № 1 на засіданні комісії з розгляду питань щодо скорочення штатної чисельності працівників УСЗН Сватівської РДА, порівнявши продуктивність праці і кваліфікацію працівників, вирішили отримати згоду виборного органу первинної профспілкової організації управління на скорочення штату, можливе вивільнення працівників, у тому числі й ОСОБА_1 (а.с.151-152).

УСЗН Сватівської РДА звернулось до голови профспілкового комітету УСЗН Сватівської РДА з поданням від 03 січня 2020 року № 04/23 про надання згоди на можливе вивільнення працівників, у тому числі й ОСОБА_1 , провідного спеціаліста сектору інформаційно-консультативної роботи (а.с.77, 153).

Згідно з витягом з протоколу засідання профспілкового комітету УСЗН Сватівської РДА від 03 січня 2020 року № 1 профспілковим комітетом надано попередню згоду на звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП у зв`язку зі скороченням штату провідного спеціаліста сектору інформаційно-консультативної роботи ОСОБА_1 (а.с.120-121, 154-155).

Наказом УСЗН Сватівської РДА від 08 січня 2020 року № 04-29/04 визначено підготувати письмові повідомлення про наступне заплановане вивільнення з пропозицією про переведення на вакантні посади (за наявності) працівникам, у тому числі ОСОБА_1 (а.с.117, 156).

У зв`язку з скороченням штату працівників УСЗН Сватівської РДА на підставі наказу від 08 січня 2020 року № 04-29/04, ОСОБА_1 09 січня 2020 року під підпис вручено повідомлення про майбутнє вивільнення згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, яке відбудеться 10 березня 2020 року. Звільнення обумовлено неможливістю переведення на іншу роботу у зв`язку з її відсутністю (а.с.79,158).

За наказом УСЗН Сватівської РДА від 10 січня 2020 року № 04-29/06 визнано таким, що втратив чинність наказ начальника управління від 08 січня 2020 року за № 04-29/04 «Щодо попередження працівників про заплановане вивільнення» (а.с.159).

Відповідно до штатного розпису УСЗН Сватівської РДА на 2020 рік, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 10 січня 2020 року № 10 (вводиться в дію з 01 січня 2020 року), у секторі інформаційно-консультативної роботи передбачено 3 посади, у тому числі: завідувач сектору, завідувач архіву, провідний спеціаліст (а.с.66).

У штатному розписі № 3 УСЗН Сватівської РДА на 2020 рік, затвердженому розпорядженням голови облдержадміністрації від 23 січня 2020 року № 24 (вводиться в дію з 24 березня 2020 року), у секторі інформаційно-консультаційної роботи передбачено 2 посади, у тому числі: завідувач сектору, завідувач архіву (а.с.65).

Згідно з протоколом від 24 січня 2020 року № 3 на засіданні комісії з розгляду питань щодо скорочення штатної чисельності працівників УСЗН Сватівської РДА, порівнявши продуктивність праці і кваліфікацію працівників, вирішили отримати згоду виборного органу первинної профспілкової організації управління на скорочення штату, можливе вивільнення працівників, у тому числі й ОСОБА_1 . У зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному, вирішено попередити її про наступне вивільнення у телефонному режимі та шляхом надіслання повідомлення рекомендованим листом (а.с.160-161).

У зв`язку зі скороченням штату працівників УСЗН Сватівської РДА на підставі наказу від 24 січня 2020 року № 04-29/11, 24 січня 2020 року складно повідомлення про майбутнє вивільнення ОСОБА_1 згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, яке відбудеться 24 березня 2020 року. Звільнення обумовлено неможливістю переведення на іншу роботу у зв`язку з її відсутністю (а.с.19,162).

Повідомлення про заплановане вивільнення направлено позивачу поштовим відправленням та електронною поштою (а.с.20, 163).

Про повідомлення позивача також складено протокол від 24 січня 2020 року № 1 (а.с.166).

Поштове відправлення з повідомленням про заплановане вивільнення отримано позивачем 04 лютого 2020 року, що підтверджено її підписом про отримання на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.165).

УСЗН Сватівської РДА звернулось до голови профспілкового комітету УСЗН Сватівської РДА з поданням від 11 лютого 2020 року № 04/486-1 про надання згоди на можливе вивільнення працівників, у тому числі й ОСОБА_1 , провідного спеціаліста сектору інформаційно-консультативної роботи (а.с. 164).

Розпорядженням голови райдержадміністрації від 27 лютого 2020 року № 66 внесено зміни до розпорядження голови райдержадміністрації від 10 січня 2020 року № 10 «Про затвердження штатного розпису Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації», а саме Штатний розпис № 3 викладено у новій редакції (а.с.76).

Згідно з пунктом 2 наказу УСЗН Сватівської РДА від 23 березня 2020 року № 04-13/13 визначено звільнити ОСОБА_1 , провідного спеціаліста сектору інформаційно-консультативної роботи, в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності (а.с.116).

Наказом УСЗН Сватівської РДА від 31 березня 2020 року № 04-13/16 на підставі розпорядження голови Сватівської РДА від 27 лютого 2020 року № 66, наказу начальника УСЗН Сватівської РДА від 23 березня 2020 року № 04-13/13, листка непрацездатності від 23 березня 2020 року АДР № 055362 звільнено ОСОБА_1 , провідного спеціаліста сектору інформаційно-консультативної роботи в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність 31 березня 2020 року (а.с.23, 81).

Позивач звернулася до Сватівської РДА із заявою про порушення її права за пунктом 10 частини першої статті 42 КЗпП, на яку отримала лист від 27 січня 2020 року № 16/39-302, що за змістом статті 42 КЗпП коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. Скорочувана посада ОСОБА_1 є однією посадою такого виду у секторі інформаційно-роз`яснювальної роботи УСЗН Сватівської РДА (а.с.21).

Позивачем у відповідь на звернення до Урядової «гарячої лінії» отримано лист Сватівської РДА від 10 лютого 2020 року № 16/46-427, аналогічний за змістом до листа від 27 січня 2020 року № 16/39-302 (а.с.22).

Згідно з інформацією про вакантні посади у Сватівській РДА станом на 09 січня 2020 року (дата ознайомлення позивача з наказом начальника УСЗН Сватівської РДА від 08 січня 2020 року № 04-29/04 про скорочення штату та наступне вивільнення) у штаті Сватівської РДА були наявні такі вакантні посади: головний спеціаліст-юрисконсульт відділу правового забезпечення апарату вакансію скорочено з 16 лютого 2020 року, спеціаліст з питань запобігання і виявлення корупції апарату - вакансію скорочено з 16 лютого 2020 року, заступник начальника управління начальник виробничого відділу управління агропромислового розвитку вакансію скорочено з 12 березня 2020 року, начальник відділу з питань земельних та водних відносин управління агропромислового розвитку - вакансію скорочено з 12 березня 2020 року, провідний спеціаліст юрисконсульт відділу з питань земельних та водних відносин управління агропромислового розвитку - вакансію скорочено з 12 березня 2020 року, провідний спеціаліст відділу культури з 12 березня 2020 року відділ культури перейменовано у відділ культури, молоді та спорту та з цієї дати на вакантну посаду переведено завідувача сектору з питань охорони здоров`я, молоді та спорту, який ліквідовано, начальник служби у справах дітей 12 березня 2020 року вакантна посада зайнята у порядку просування державного службовця по службі працівником служби у справах дітей за результатами конкурсного відбору; станом на 24 березня 2020 року вакантні посади відсутні; станом на 31 березня вакантні посади відсутні (а.с.54).

За інформацією Сватівської РДА станом на 27 березня 2020 року загальна чисельність осіб, що підлягали вивільненню становить 43 особи (а.с.57).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу адміністративний суд, не втручаючись у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо оптимізації структури та чисельності працівників, у відповідності із вимогами частини другої статті 2 КАС України має перевірити, чи прийнято таке рішення із дотриманням визначених цією нормою критеріїв, а саме: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регламентовані Законом № 889-VIII та КЗпП.

Частинами першою, другою статті 1 Закону № 889-VIII (тут і надалі положення наводяться в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з частинами другою та третьою статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Згідно з частиною третьою статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

У разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати (частина четверта статті 87 Закону № 889-VIII).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП (тут і надалі положення наводяться в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП).

Відповідно до частини четвертої статті 40 КЗпП особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Статтею 42 КЗпП визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Частиною першою статті 43 КЗпП визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Проте, згідно з частиною першою статті 43-1 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема: звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян.

Статтею 49-2 КЗпП визначено порядок вивільнення працівників, а саме:

- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (частина перша);

- при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина друга);

- одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (частина третя);

- вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень (частина шоста).

Оскільки процедура звільнення державних службовців за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII не визначена цим Законом, субсидіарно застосовуються відповідні норми КЗпП, а саме статті 40 та 49-2 КЗпП.

При розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суд зобов`язаний з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи попереджений вивільнюваний працівник за 30 календарних днів до наступного вивільнення.

З вищеописаних доказів судами встановлено, що в УСЗН Сватівської РДА на виконання розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації Луганської обласної військово-цивільної адміністрації від 22 листопада 2019 року № 946 «Про оптимізацію структури та чисельності працівників районних державних адміністрацій, визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень голови облдержадміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації», згідно з розпорядженнями голови Сватівської РДА від 10 січня 2020 року № 10, від 23 січня 2020 року № 24 про затвердження штатного розпису УСЗН Сватівської РДА, відбулася оптимізація структури та чисельності працівників УСЗН Сватівської РДА, внаслідок чого з 24 березня 2020 року у секторі інформаційно-консультативної роботи скорочено посаду провідного спеціаліста.

Слід зауважити, що в секторі інформаційно-консультативної роботи УСЗН Сватівської РДА існувала лише одна посада провідного спеціаліста, яку обіймала позивач. Після скорочення залишилися 2 посади завідувача сектору та завідувача архіву.

Тобто, з матеріалів справи встановлено, що в секторі інформаційно-консультативної роботи УСЗН Сватівської РДА були відсутні інші працівники, які обіймали рівнозначні посади, та у порівнянні з якими відповідач мав надати позивачу перевагу у залишенні на роботі.

Позивача відповідно до положень частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII повідомлено про наступне вивільнення більш ніж за 30 календарних днів.

Та обставина, що таке попередження відбулось до набрання чинності 02.02.2020 змін, внесених до КЗпП Законом України від 12.12.2019 № 378-IX «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки при звільненні ОСОБА_1 , яке мало місце 31.03.2020, були дотримані вимоги діючого на час звільнення законодавства.

Що стосується тверджень позивача про недотримання відповідачем процедури її звільнення, зважаючи на відсутність згоди первинної профспілкової організації на таке звільнення та неврахування її переважного права на залишення на роботі у порівнянні з іншими працівниками УСЗН Сватівської РДА, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про їх безпідставність, тому такі доводи колегія суддів також відхиляє.

Так, з 02 лютого 2020 року набрали чинності зміни, внесені до КЗпП за Законом України від 12.12.2019 № 378-IX «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», зокрема стаття 43-1 та частина шоста статті 49-2, згідно з якими на державних службовців не поширюються такі обов`язкові гарантії, як: попередня згода первинної профспілкової організації (частина перша статті 43 КЗпП), звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП виключно у разі неможливості перевести працівника, за його згодою, на іншу посаду (частина друга статті 40 КЗпП), врахування переважного права на залишенні на роботі, передбачене законодавством (частина друга статті 49-2 КЗпП).

Тобто, на час звільнення позивача вже набули чинності особливості, встановлені КЗпП для звільнення державних службовців за пунктом 1 частини першої статті 40 цього Кодексу та пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, а тому на позивача вже не поширювалися гарантії, про порушення яких вказано у позовній заяві.

Щодо тверджень апелянта, що їй не запропоновано (не повідомлено) про вакантні посади в УСЗН Сватівської РДА.

Так, згідно з положеннями частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII пропозиція вивільнюваному працівнику вакантних посад є обов`язком для суб`єкта призначення за наявності таких посад.

Судами, з наданої УСЗН Сватівської РДА та Сватівською РДА інформації, встановлено, що внаслідок проведення скорочення штату, як у відповідача, так і в Сватівській РДА, на час повідомлення позивача про наступне вивільнення та на час її звільнення з посади були відсутні вакантні посади.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що вивільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням штатної посади провідного спеціаліста сектору інформаційно-консультативної роботи УСЗН Сватівської РДА відбулося із дотриманням процедури, визначеної статтею 49-2 КЗпП.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом першої інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, тому апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року в справі № 360/2308/20 залишити без змін.

Повне судове рішення - 04 лютого 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук