Справа № 480/3054/20
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
02 лютого 2021 року Справа № 480/3054/20
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Опімах Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
3870 грн недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2015 рік,
4450 грн недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2016 рік,
5035 грн недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2017 рік,
5600 грн недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2018 рік,
6190 грн недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2019 рік,
6800 грн недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2020 рік.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що є учасником бойових дій та на підставі ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання разової грошової допомоги в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Однак з 2015 року по 2020 рік відповідач виплачував зазначену допомогу у меншому розмірі, ніж передбачено Законом, чим порушив його права та гарантії на належний соціальний захист.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому звертає увагу суду на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, визначений ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначає, що з огляду на зміст позовних вимог позивач, отримуючи щороку допомогу до 5 травня у період з 2015 року по 2019 рік, мав бути обізнаним про те, в якому саме розмірі йому проводилася така виплата, що, у свою чергу, не свідчить про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації позивачем свого права на судовий захист з метою відновлення порушених прав, свобод чи законних інтересів у встановлений Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячний строк. Натомість позивач звернувся до суду з позовом в травні 2020 року, тобто з пропуском встановленого строку звернення до суду. Будь-якого обґрунтування поважності причин пропуску строку в позовній заяві не зазначено. Також, посилаючись на ст. 48 Бюджетного кодексу України, зазначив, що виплата допомоги до 5 травня проводиться виключно в межах бюджетних асигнувань.
Позивач подав суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якому зазначає, що в травні 2020 року він дізнався про рішення Конституційного Суду України № 3-р/2020 від 27.02.2020 р., яким було визнано неконституційним окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, зокрема, щодо норм і положень статей 12-16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів. При цьому частиною 5 статті 12 вказаного Закону передбачено, що щорічно до 5 травня він як учасник бойових дій має право на отримання разової грошової допомоги в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Оскільки про невідповідність Конституції України норм, на підставі яких було зменшено розмір щорічної грошової допомоги до 5 травня, йому стало відомо з тексту рішення КСУ від 27.02.2020 р., вважає що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
У даному випадку предметом адміністративного спору є стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2015-2020 роки.
За змістом частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Всупереч вимог ч. 2 ст. 122 КАС України позивач звернувся до суду з позовом в частині вимог про стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2015-2019 роки 15.05.2020 р., тобто після спливу встановленого строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду посилається на прийняття Конституційним Судом України рішення № 3-р/2020 від 27.02.2020 р., на підставі якого фактичне обмеження у нарахуванні спірної допомоги визнано неконституційним. Однак суд визнає таку причину пропуску строку звернення до суду неповажною, оскільки рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Відповідно, дія рішення КСУ не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до його ухвалення. До того ж позивач не був позбавлений можливості оскаржити дії відповідача щодо не в повному обсязі виплати відповідної допомоги в період з 2015 по 2019 рік, у свою чергу, про виплату такої допомоги у зменшеному розмірі йому було відомо, про що він вказує у позовній заяві. Доказів наявності обставин, які перешкоджали зверненню до суду в цей період, позивачем не надано. Будь-якого іншого обґрунтування поважності причин пропуску строку позивачем не зазначено.
Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
На підставі частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Частиною 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Таким чином, у випадку встановлення судом після відкриття провадження у справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду та у випадку відсутності заяви про поновлення такого строку або якщо підстави, вказані у такій заяві будуть визнані судом неповажними, з метою встановлення всіх фактичних обставин, за яких може бути прийнято рішення про залишення позову без розгляду, суд має залишити позовну заяву без руху для надання позивачу строку на усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Суд погоджується із доводами відповідача в тій частині, що позивач, отримуючи щомісяця грошову допомогу як учасник бойових дій у період з 2015 року по 2019 рік, мав бути обізнаним про те, в якому саме розмірі йому проводилася зазначена виплата, та що в даному випадку застосовується строк звернення до суду, визначений частиною другою статті 122 КАС України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність залишення адміністративного позову без руху у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду та надання позивачеві можливості подати заяву про поновлення такого строку із зазначенням інших підстав пропуску строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску, оскільки з матеріалів справи вбачається, що порушення прав позивача відбулося ще в 2015 році.
Керуючись ст. 122, ч. 3 ст. 123, ч. 6 ст. 161, ч. 13 ст. 171, ст.ст. 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, стягнення коштів - залишити без руху.
Встановити позивачу 5-денний строк для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Опімах