Справа № 520/17900/2020
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

01 лютого 2021 року Справа № 520/17900/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому, з урахуванням позовної заяви на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року, просить суд:

«Визнати протиправними та скасувати рішення:

- Циркунівської сільської ради Харківського районну Харківської області про надання дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 ;

- Циркунівської сільської ради Харківського районну Харківської області про надання дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0161 га для введення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 ;

- Циркунівської сільської ради Харківського районну Харківської області про затвердження документації по земельній ділянці площею 0,2500 га кадастровий номер :00:010:0077 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- Циркунівської сільської ради Харківського районну Харківської області про затвердження документації по земельній ділянці площею 0,0161 га кадастровий номер :00:010:0078 для введення особистого селянського господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ».

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначив, що на протязі тривалих років він вимушений відстоювати своє право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_2 , а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,245 га; для ведення особистого селянського господарства 0,09 га. ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 18 квітня 1992 року.

Так, зазначає позивач, рішенням виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області № 80 від 23 лютого 1996 року позивачу було передано у власність земельну ділянку площею 0,245 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за вищевказаною адресою. На підставі вказаного рішення на ім`я позивача видано державний акт на право приватної власності на землю серії ХР-25-97-51261.

Як встановлено Харківським апеляційним судом у постанові від 07.02.2019 року по справі № 635/1810/18-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , третя особа Циркунівська сільська рада, земельна ділянка позивача межує із суміжною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровий номер :00:010:0077 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд належить співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі державних актів, виданих 09 липня 2009 року на підставі рішення XX сесії V скликання Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області від 24 квітня 2008 року (ЯЖ2467097).

Земельна ділянка площею 0,0161 га, кадастровий номер :00:010:0078, для ведення особистого селянського господарства належить співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі державних актів, виданих 09 липня 2009 року на підставі рішення XX сесії V скликання Циркунівської сільської ради від 24 квітня 2008 року (ЯЖ2467110).

Згідно акту комісії з питань агропромислового комплексу, охорони навколишнього середовища, екології, земельних відносин та використання природних ресурсів від 21.03.2016 року № 4/1, межа між земельними ділянками АДРЕСА_2 встановлена багато років тому і розділена межовими знаками у вигляді металевих труб та натягнутої сітки.

Розглядом справи достеменно встановлено, що під час розробки технічної документації по встановленню меж та оформлення права власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , що була виготовлена ТОВ «АГНІ НАБАТ» за замовленням відповідачів, межа земельної ділянки з боку житлового будинку 24 із землекористувачем ОСОБА_1 не погоджувалася.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 12314 від 26.01.2016 року за кримінальним провадженням № 0002090, відповідно до якого, в акті погодження меж земельної ділянки від 17.08.2007 року в графі «Межу погоджую» (підпис, печатка)»; в рядку «Від В до Г», «Огорожа», « ОСОБА_5 » виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Крім того, судом встановлено, що під час розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі (на місцевості), було допущено технічну помилку, внаслідок якої занесені до бази даних національної кадастрової системи координати земельної ділянки по АДРЕСА_1 , зміщені у бік земельної ділянки № НОМЕР_1 на 1,47 метри та наклалися на належний позивачу будинок та земельну ділянку.

Факт накладення земельних ділянок на належні позивачу земельну ділянку та будівлі встановлено висновком ПП «Регіонземпроект» від 16.03.2017 року № 65 та доданою до нього схемою кадастрової зйомки земельних ділянок № 24 та № НОМЕР_2 Харківського району Харківської області.

Позивач зазначає, що означені накладення порушують його право власності, оскільки у відповідності до приписів ст. 79-1 ЗК України його земельна ділянка є об`єктом цивільних прав, є сформованою та зареєстрованою з визначеними розміром площі та меж.

У зв`язку з цим, вважаючи спірні рішення протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суд відзначає, що завданням адміністративного судочинства є, зокрема, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, якими фізичним особам (громадянам України) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передано у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд , а також для введення особистого селянського господарства і які межують із земельними ділянками позивача та наклалися на належний позивачу будинок та земельну ділянку, що на думку позивача порушує його право власності.

За позицією позивача оскаржуваними рішеннями порушені його права на володіння вже існуючими земельними ділянками, оскільки земельні ділянки, що передані вказаним фізичним особам, частково накладаються на його земельні ділянки.

Таким чином, спір у справі, що розглядається, стосується права власності на земельні ділянки фізичних осіб, тобто цивільного права, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

При цьому, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після своєї реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку не адміністративної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави вважати, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а стосується захисту його приватних інтересів.

Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з пункту 10 частини 1 статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до положень ст. 152 Земельного кодексу України власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту приватного права позивача як власника земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 826/631/15, від 21 березня 2018 року у справі № 184/2470/13 та від 04 липня 2018 року у справі № 826/8018/17.

Відповідно до пункту 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладенні в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, в контексті конкретних обставин цієї справи та нормативного регулювання правовідносин, що склалися між учасниками справи, суд дійшов висновку, що на даний спір не поширюється юрисдикція адміністративного суду, що виключає розгляд цієї справи за правилами КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки справа не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 170, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Роз`яснити позивачу, що дана справа розглядається місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повна ухвала складена 01.02.2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.