Справа № 473/4480/20
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4480/20
РІШЕННЯ

іменем України

"02" лютого 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Ротар М.М.

при секретарі судового засідання Радєвій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив

в грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. При цьому позивач посилався на те, що постанова серії ДПО18 № 576993 від 10.12.2020 року, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, а дії інспектора управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мілевського Андрія Юрійовича при її винесенні були протиправними.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 грудня 2020 року інспектором управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Мілевським А.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 576993, в вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

З даної постанови вбачається, що позивач 10 грудня 2020 року, керував транспортним засобом «Lend Rover Freelander», реєстраційний номер НОМЕР_1 по дорозі Н-24, водій керував транспортним засобом поза межами міста без ближнього світла фар при перевірці документів у водія був відсутній чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.1 правил дорожнього руху Відсутність у водія обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Позивач вважав, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку із порушенням вимоги щодо процедури розгляду справи та прийняття відповідного рішення, провадження в адміністративній справі здійснювалося з грубими процесуальними порушеннями вимоги ст.ст. 280, 283, 286 КУпАП. Крім того, відсутні докази, зібрані відповідно до вимог закону, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, яке спричинило зупинку транспортного засобу.

Ухвалою суду від 29 грудня 2020 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду. Ухвалою суду були витребувані з Управління патрульної поліції в Миколаївській області матеріали адміністративної справи відповідно до якої було винесено постанову серії ДПО18 № 576993 від 10.12.2020 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просив розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву з додатками до нього. Позовні вимоги не визнають, оскільки позивачем були порушенні Правила дорожнього руху, а саме водій керував транспортним засобом поза межами міста без ближнього світла фар в режимі ближнього світла або увімкнених денних ходових вогнів, що було підставою для зупинки водія та складення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки водій керував транспортним засобом без чинного страхового полісу. Надано відео на якому зафіксовано процес перевірки чинності полісу на вказану дату за допомогою бази МТСБУ.

Дослідивши матеріали, суд встановив наступне.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

При розгляді адміністративного позову щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суди, відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Судом встановлено, що 10 грудня 2020 року інспектором управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Мілевським А.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 576993, в вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

З даної постанови вбачається, що позивач 10 грудня 2020 року, керував транспортним засобом «Lend Rover Freelander», реєстраційний номер НОМЕР_1 по дорозі Н-24, водій керував транспортним засобом поза межами міста без ближнього світла фар при перевірці документів у водія був відсутній чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.1 правил дорожнього руху Відсутність у водія обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст. 126, ч.2 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 N 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч. 1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відповідно до ч. 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідност.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч.1ст.283 КУпАП).

Верховний Суд в Постанові від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17, зазначив, що поліцейські не можуть вимагати у водія свідоцтво про реєстрацію автомобіля та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності якщо у них немає доказів вчинення правопорушення.

Згідно вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі :

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Однак відповідач вищезазначених норм закону не дотримався, здійснивши зупинення транспортного засобу під керуванням позивача за відсутності вчинення останнім будь якого правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху. Про зазначене також свідчить та обставина, що відносно позивача не виносилася постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, зокрема, яке пред`являлося до позивача перед прийняттям оскаржуваної постанови. А відтак так дії відповідача суд вважає неправомірними.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідачем не було надано суду доказів правомірності зупинки транспортного засобу позивача. В той же час позивачем заперечується порушення ним Правил дорожнього руху, оскільки рухався на автомобілі із увімкнутими фарами ближнього світла.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч. 5 ст.77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 159 ч.4 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті3,8 Конституції України,ст.8 КАС України).

Зі змісту частини 3 ст. 62 Конституції України вбачається, що усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Із змісту оскаржуваної постанови стає зрозуміло, що вимоги норм закону щодо дослідження обставин справи поліцейським не були дотримані, так як у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем правопорушення. За таких умов, склад адміністративного правопорушення, що спричинило зупинку транспортного засобу залишається недоведеним, а відтак, склад адміністративного правопорушення, що передбачений ч.1 ст.126 КУпАП у даному випадку відсутній.

Відповідно до ст. 7 КупАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 3.ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому слід визнати, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною, винесена без достатніх доказів, які б підтверджували його винуватість.

А тому позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності без належних підстав і відповідно постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись з позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 420,40 грн., що підтверджується квитанцією № 49 від 25.01.2021 року

Оскільки судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 судові витрати підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_1 шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, як суб`єкта владних повноважень, територіальний підрозділ якого виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. 247, п. 1, ст. 251, ст.280, ст.293 КУпАП, ст.8, , ст.9, ст.77, ст.139, ст.242, ст.244, ст. 246, ст. 286 КАС України, суд,

ухвалив

адміністративний позов - задовольнити.

Постанову серії ДПО18 № 576993 від 10.12.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) сплачений судовій збір у розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення (з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України).

Суддя М.М. Ротар