Справа № 640/11188/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Діферент» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.09.2020 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Діферент» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Квант Діферент» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 30.11.2018 № , № та № ;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести заяву про повернення суми бюджетного відшкодування подану ТОВ «Квант Діферент» за серпень 2018 року до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування як узгоджену.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.09.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «Квант Діферент» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2018 ТОВ «Квант Діферент» подано до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2018 року, до якої зокрема, додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4).

Підставою для формування від`ємного значення з ПДВ за серпень 2018 року слугувало включення ТОВ «Квант Діферент» до складу податкового кредиту сум ПДВ у розмірі 2 533 215,46 грн, сплачених ТОВ «Квант Діферент» у вартості товару (мотоблоки, запчастини), придбаного у ТОВ «Ентер Холл» у липні 2018 року.

Наказом Головного управлінням ДФС у м. Києві від 17.10.2018 № 15682 на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, у зв`язку з поданням ТОВ «Квант Діферент» декларації з податку на додану вартість із сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню на поточний рахунок платника податку за серпень 2018 призначено документальну позапланову виїзну перевірку з метою перевірки достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування.

У матеріалах справи наявні копії актів від 26.10.2018 №1648/26-15-14-04-01, від 29.10.2018 № 1663/26-15-14-04-01 та від 30.10.2018 №1667/26-15-14-04-01 про неможливість вручення копії наказу про призначення перевірки і направлення, які складені за наслідками виїзду працівників ГУ ДФС у м. Києві за податковою адресою ТОВ «Квант Діферент» (м.Київ, вул. Ремонтна, 6). У даних актах зафіксовано відсутність ТОВ «Квант Діферент» за податковою адресою ТОВ «Квант Діферент» (м.Київ, вул. Ремонтна, 6), а також те, що договори оренди між ТОВ «Квант Діферент» та ТОВ «Уманьміськбуд» (40494369) не укладались.

Встановлено, що у період з липня по листопад 2018 року власником офісного приміщення за адресою м. Київ, вул. Ремонтна, 6, було ТОВ «Уманьміськбуд».

У матеріалах наявний лист ТОВ «Уманьміськбуд» від 28.11.2019 про надання відповіді на лист ГУ ДПС у м. Києві від 12.11.2019 №42327/10/26-15-05-04-01. У вказаному листі ТОВ «Уманьміськбуд» повідомляє, що договори оренди нежитлових приміщень по вул. Ремонтна, 6, між ТОВ «Уманьміськбуд» та ТОВ «СПЕЙС КОНТІ» чи ТОВ «Квант диферент» не укладались. Директор ТОВ «СПЕЙС КОНТІ» ОСОБА_1 мав намір укласти такий договір, але після отримання примірника договору оренди підписаного зі сторони ТОВ «Уманьміськбуд», він зник і більше не з`являвся.

Копію наказу від 17.10.2018 №15682 та направлень від 26.10.2018 вручено під розписку директору ТОВ «Квант Діферент» 31.10.2018.

Також, 31.10.2018 під розписку директору ТОВ «Квант Діферент» вручено запит про надання документів до перевірки від 31.10.2018 та лист від 26.10.2018 №89661/10/26-15-14-04-01-12 про проведення інвентаризації під контролем співробітників ГУ ДФС у м. Києві.

14.11.2018 ГУ ДФС у м. Києві складено акт №1773/26-15-14-04-01 про ненадання документів для перевірки, у якому зафіксовано відсутність відповіді на вказані запит і лист.

Водночас, позивач надав інвентаризаційний опис необоротних активів від 01.11.2018 у якому зазначено, що товар придбаний у ТОВ «Ентер Холл» у липні 2018 року зберігається на складі за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б. Також, позивач надав фото на яких зафіксовано момент придбання товару (доставлення техніки у контейнерах) та безпосередньо фото мотоблоків на складі.

У ході перевірки директор ТОВ «Квант Діферент» повідомив перевіряючих, що товар придбаний позивачем у ТОВ «Ентер Холл» у липні 2018 року, зберігається на складі за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г, який ТОВ «Квант Діферент» орендує у ТОВ «Біном Сімпл» на умовах договору від 16.07.2018 №07/18.

07.11.2018 ГУ ДФС у м. Києві складено акт №1707/26-15-14-04-01 про незнаходження складських приміщень за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г. Зафіксовано, що з метою підтвердження наявності залишків товару на складі здійснено виїзд за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г, та встановлено, що за вказаною адресою відсутні будь-які будівлі. Відповідно до даних Google Maps за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, фактично знаходиться нежитлове приміщення за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6.

Зазначена у акті від 07.11.2018 №1707/26-15-14-04-01 інформація також підтверджена листом оперативного управління ГУ ДПС у м. Києві від 18.11.2019 № 24836/7/26-15-21-0715.

Водночас, позивачем подано до суду договір оренди складських приміщень від 16.07.2018 № 07/18 на умовах якого ТОВ «Квант диферент» орендує у ТОВ «Біном Сімпл» складське приміщення за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.12.2017 №106424522, який підтверджує право власності ТОВ «Біном Сімпл» на будівлю адмінкорпусу (літ. Д) за адресою вул. Набережно-Лугова, 8б.

У період з 26.10.2018 по 08.11.2018 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Квант Діферент» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника подачку за серпень 2018 року.

За результатом перевірки складено акт від 15.11.2018 №1125/26-15-14-04- 01/42012474.

У ході перевірки виявлені та зафіксовані у акті порушення позивачем вимог:

- пунктів 198.5, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 148 864 грн;

- пунктів 198.5, 198.6 статті 198, пункту 200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за серпень 2018 на 2 533 215 грн та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступого звітного (податкового) періоду за серпень 2018 на 822 699 грн.

На підставі вказаних висновків, ГУ ДФС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 30.11.2018:

- № форми «В4», яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звіті (податкового) періоду за серпень 2018 на 822 699 грн;

- № форми «В1», яким зменшено суму бюджеті відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платник серпень 2018 на 2 533 215 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 633 303,75 грн;

- № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 148 864 грн за основним платежем та 37 216 грн за штрафними санкціями.

Позивач оскаржив вказані рішення у адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДФС України, яка рішенням ДФС України від 01.02.2019 №5323/6/99-99-11-04-02-25 залишена без задоволення.

Позивач, вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення від 30.11.2018 №, №, № необґрунтованими та такими, що порушують його законні права та інтереси, звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства, що свідчить про заниження позивачем податкових зобов`язань.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскільки формування податкового кредиту та валових витрат за господарськими операціями підтверджено первинною документацією, господарські операції були реальними, то є підстави для скасування спірних податкових повідомлень-рішень та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2018 між ТОВ «Ентер Холл» (постачальник) та ТОВ «Квант Діферент» (покупець) було укладено договір поставки товару № 107/18.

За змістом умов цього договору поставки постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця, визначений цим договором товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно оплатити його в порядку та строки, зазначені в цьому договорі. Найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначаються у специфікаціях або видатковими накладними.

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов`язань за зазначеним договором поставки позивач, зокрема, надав копії видаткових накладних та платіжних доручень.

Відповідно до підпункту 14.1.27, підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником), а господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об`єкт оподаткування податком на прибуток визначений у статті 134 ПК України як прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Склад витрат і порядок їх визначення закріплений в статті 138 зазначеного Кодексу. Зокрема, згідно з пунктом 138.1 статті 138 цього Кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Нормою підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України передбачено, що витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Зокрема, згідно з підпунктами 138.8, 138.4 статті 138 ПК України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат (вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат); прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

При цьому, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до абзацу першого пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Із наведеного нормативного регулювання випливає, що витрати позивача, понесені у зв`язку із придбанням товарів чи послуг, належать до категорії витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, робіт, послуг і зменшують оподатковуваний дохід платника, якщо вони понесені у процесі реальної господарської діяльності, яка документально підтверджується (дані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, що наведена в його постанові від 14.03.2017 № 21-1513а16 (справа № 826/20366/13-а).

Відповідно до норм підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

У даній податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у пункті 201.1 статті 201 ПК України.

Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це: відсутність зв`язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб`єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

За приписами норм пункту 44.1 і пункту 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-прийняття товару тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Закон України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів зауважує, що фактично підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугував висновок відповідача про те, що на порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України ТОВ «Квант Діферент» занижено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2018 на 2 533 215,00 грн., так як під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Квант Діферент» не встановлено фактичну наявність мотоблоків дизельних, потужністю 6 к.с, WIEMA; мотоблоків дизельних, потужністю 7 к.с, ZUBR; мотоблоків бензинових, потужністю 7 к.с, WIEMA; мотоблоків бензинових, потужністю 3 к.с, WIEMA; мотоблоків бензинових, потужністю 6,5 к.с, БЕЛАРУСЬ; мотоблоків бензинових, потужністю 7,5 к.с, БЕЛАРУСЬ; мотоблоків бензинових, потужністю 7 к.с, БЕЛАРУСЬ; мотоблоків бензинових, потужністю 9 к.с, БЕЛАРУСЬ; мотоблоків дизельних, потужністю 6,5 к.с, ВОЛИНЬ; грунтофрез для мотоблоку WІEMA; грунтофрез для мотоблоку ZUBR; грунтофрез для мотоблоку; двигунів для мотоблоку PARTNER; двигунів для мотоблоку потужністю 6,5 к.с. PARTNER; двигунів для мотоблоку потужністю 6,5 к.с. БЕЛАРУСЬ та не встановлено факт використання вищевказаного товару в господарській діяльності ТОВ «Квант Діферент». Крім того, відсутність ТОВ «Квант Діферент» за адресою: 02099, м. Київ, вул. Ремонтна, 6, оскільки договори оренди з ТОВ «Уманьміськбуд» (код 40494369) не укладались, про що складено акти від 26.10.2018 № 1648/26-15-14-04-01, від 29.10.2018 № 1663/26-15-14-04-01, від 30.10.2018 № 1667/26-15-1404-01 та ТОВ «Квант Діферент» не могло орендувати складські приміщення за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8б, І поверх, літера Г, оскільки за такою адресою відсутні будь-які будівлі (жилі, нежилі, адміністративні, виробничі, складські), про що складено акт від 07Л 1.2018 №1707/26-15-14-04-01. Фактично за адресою, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8 знаходиться ПАТ «Київський суднобудівний судноремонтний завод», що унеможливлює там розміщення складських приміщень позивача, а також ненадання документів на запит головного державного ревізора-інспектора від 31.10.2018.

Однак, колегія суддів вважає, що такі висновки не могли бути підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, з огляду на наступне.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, підприємство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 813/6835/14.

З матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності ТОВ «Квант Діферент» є надання в оренду сільськогосподарських машин та устаткування. Відповідно до пояснень за класом 77.31 КВЕД-2010 така діяльність включає:

- оренду та операційний лізинг машин та устаткування для сільського та лісового господарства, віднесеного до групи 29.3, без обслуговуючого персоналу.

Як уже було зазначено вище, між ТОВ «Квант Діферент» та ТОВ «Ентер Холл» укладено договір поставки товару № 107/18 від 16.07.2018 предметом якого визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність (повне господарське відання) покупцю, визначений цим договором, товар (надалі іменується «товар»), а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Пунктом 1.2. зазначеного договору визначено, що найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначаються у специфікаціях або видатковими накладними.

На виконання вимог договору ТОВ «Ентер Холл» було поставлено продукцію, що підтверджується видатковими накладними: № 001 від 16.07.2018 придбано Мотоблок дизельний, пот. 6 к.с. WIEMA в кількості 100 шт, Грунтофрез для мотоблоку WIEMA в кількості 100 шт.; №002 від 17.07.2018 придбано Мотоблок дизельний, пот. 6 к.с. WIEMA в кількості 85 шт., Грунтофрез для мотоблоку WIEMA в кількості 85 шт.; №003 від 18.07.2018 придбано Мотоблок дизельний, пот. 7 к.с. ZUBR в кількості 100 шт, Двигун до мотоблоку PARTNER в кількості 100 шт, Грунтофрез для мотоблоку ZUBR в кількості 100 шт.; №004 від 19.07.2018 придбано Мотоблок дизельний, пот. 7 к.с. ZUBR в кількості 70 шт., Двигун до мотоблоку PARTNER в кількості 16 шт., Грунтофрез для мотоблоку ZUBR в кількості 70 шт.; №005 від 19.07.2018 придбано Мотоблок дизельний, пот. 3 к.с. WIEMA в кількості 40 шт., Грунтофрез для мотоблоку W1EMA в кількості 262 шт.; №006 від 20.07.2018 придбано Мотоблок бензиновий, пот. 7 к.с. WIEMA в кількості 222 шт.; №007 від 23.07.2018 придбано Мотоблок бензиновий, пот. 6,5 к.с. БЕЛАРУСЬ в кількості 100 шт, Грунтофрез для мотоблоку в кількості 252 шт.; №008 від 23.07.2018 придбано Мотоблок бензиновий, пот. 6,5 к.с. БЕЛАРУСЬ в кількості 100 шт., Грунтофрез для мотоблоку в кількості 252 шт.; №009 від 24.07.2018 придбано Мотоблок дизельний, пот. 6,5 к.с. ВОЛИНЬ в кількості 152 шт.; №010 від 24.07.2018 придбано Мотоблок дизельний, пот. 6,5 к.с. ВОЛИНЬ в кількості 152 шт.; №011 від 25.07.2018 придбано Мотоблок бензиновий, пот. 7,5 к.с. БЕЛАРУСЬ в кількості 80 шт., Мотоблок бензиновий, пот. 9 к.с. БЕЛАРУСЬ в кількості 30 шт., Грунтофрез для мотоблоку в кількості 180 шт.; №012 від 26.07.2018 придбано Мотоблок бензиновий, пот. 7 к.с. БЕЛАРУСЬ в кількості 70 шт, двигун до мотоблоку, пот. 6,5 к.с. PARTNER в кількості 100 шт., Двигун до мотоблоку пот. 6,5 к.с. БЕЛАРУСЬ в кількості 180 шт.

Оплата за продукцію підтверджується платіжними дорученнями: № 1 від 23.08.2018 на суму 477 111,00 грн., № 2 від 27.08.2018 на суму 327 505, 73 грн., № 3 від 27.08.2018 на суму 649 888, 00 грн, № 4 від 28.08.2018 на суму 263 115,0 грн., № 5 від 28.08.2018 на суму 1 035 031, 22 грн, № 6 від 29.08.2018 на суму 1 038 077, 09 грн., № 7 від 29.08.2018 на суму 1 040 677, 45 грн., № 8 від 29.08.2018 на суму 1 691 127, 00 грн, № 9 від 30.08.2018 на суму 1 684 300, 47 грн., № 10 від 30.08.2018 на суму 1 500,000, 00 грн., № 11 від 30.08.2018 на суму 75 000, 00 грн., №12 від 30.08.2018 на суму 1 312 558, 00 грн., № 14 від 31.08.2018 на суму 1 106 489, 57 грн., № 1 від 17.08.2018 на суму 775 622, 70 грн, № 4 від 20.08.2018 на суму 411 200, 35 грн., № 5 від 20.08.2018 на суму 457 320, 00 грн., № 6 від 21.08.2018 на суму 467 050, 22 грн., № 7 від 21.08.2018 на суму 280 000, 00 грн., № 8 від 21.08.2018 на суму 312 507, 00 грн. та № 9 від 22.08.2018 на суму 294 712, 00 грн.

Колегія суддів зауважує, що факт придбання позивачем мотоблоків дизельних, потужністю 6 к.с, WIEMA; мотоблоків дизельних, потужністю 7 к.с, ZUBR; мотоблоків бензинових, потужністю 7 к.с, WIEMA; мотоблоків бензинових, потужністю 3 к.с, WIEMA; мотоблоків бензинових, потужністю 6,5 к.с, БЕЛАРУСЬ; мотоблоків бензинових, потужністю 7,5 к.с, БЕЛАРУСЬ; мотоблоків бензинових, потужністю 7 к.с, БЕЛАРУСЬ; мотоблоків бензинових, потужністю 9 к.с, БЕЛАРУСЬ; мотоблоків дизельних, потужністю 6,5 к.с, ВОЛИНЬ; грунтофрез для мотоблоку WIEMA; грунтофрез для мотоблоку ZUBR; грунтофрез для мотоблоку; двигунів для мотоблоку PARTNER; двигунів для мотоблоку потужністю 6,5 к.с. PARTNER; двигунів для мотоблоку потужністю 6,5 к.с. БЕЛАРУСЬ відповідачем не заперечується.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що в акті перевірки не ставиться під сумнів реальність господарських операцій, сумлінність контрагента та відповідність податкових накладних вимогам ст. 201 ПК України.

Більше того, придбана техніка використовується у господарській діяльності позивача, у взаємовідносинах з ТОВ «Новатор» код 42012474, що підтверджується договором про надання послуг № КД-24/10/-Н1 від 24.10.2018, та фермерським господарством «Гранат» код 25422038, що підтверджується договором про надання послуг № КД-18/09/-П1 від 18.09.2018.

Доводи контролюючого органу про нереальність господарських операцій з посиланням на податкову інформацію та висновки ДПС, в тому числі щодо відсутності необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності щодо поставки товарів, у зв`язку з відсутністю складських приміщень, не беруться колегією суддів до уваги, з огляду на те, що зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що зібрана податкова інформація щодо контрагентів позивача, відображена в інформаційній базі даних державної податкової служби, не є загальнодоступною, а тому, не може бути належним доказом. Достовірність інформації, яка в них зберігається, не може бути перевірена ані платником податків, ані судом. Електронні докази не захищені від втручання з боку сторонніх осіб, а тому достатність і достовірність такої інформації не може вважатися такою, що «поза розумним сумнівом» доводить факти податкових правопорушень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 30.11.2018 № , № та № є протиправними та підлягають скасуванню, позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести заяву про повернення суми бюджетного відшкодування подану ТОВ «Квант Діферент» за серпень 2018 року до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування як узгоджену, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно із підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, формування реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «б» і «в» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Згідно пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України на підставі даних реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 затверджений Порядок ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 26 орган ДФС вносить до реєстру, зокрема, такі дані:

- дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

- дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування;

- дату складення та вручення платнику податку акта перевірки;

- суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно із пунктом 6 Порядку № 26 інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Пунктом 12 Порядку № 26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому, органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в реєстрі, які підлягають поверненню.

Таким чином, реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, передбачають, що його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, здійснюється саме контролюючими органами.

Згідно з пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Відповідно до підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Згідно із пунктом 60.5 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З аналізу вказаних норм вбачається, що у разі скасування податкового повідомлення-рішення, яким, зокрема, зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, останнє вважається відкликаним у день набрання законної сили відповідним рішенням суду. При цьому, на наступний робочий день, після отримання відповідного рішення, контролюючий орган зобов`язаний внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Враховуючи те, що колегія суддів вище дійшла висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 30.11.2018 № , № та № , то наявні та достатні підстави для зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві внести заяву подану ТОВ «Квант Діферент» про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізувався, в обрахунку реєстрації суми правонаступника (Д4) податку за серпень 2018 року до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З наявних в матеріалах справи платіжних доручень вбачається, що позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в сумі 19 210, 00 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 28 815, 00 грн., які слід стягнути з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Діферент».

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Діферент» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.09.2020 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Діферент» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 30.11.2018 № , № та № .

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві внести заяву ТОВ «Квант Діферент» про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізувався, в обрахунку реєстрації суми правонаступника (Д4) податку за серпень 2018 року до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ - 43141267) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Діферент» (02099, м. Київ, вул. Ремонтна, 6; код ЄДРПОУ - 42012474) судовий збір в сумі 48 025, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 03.02.2021.