Справа № 640/7727/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7727/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, апелянт, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача №Ф-221887-17 від 12 листопада 2018 року на суму 15 819,54 грн. про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позов мотивовано тим, що позивач є найманим працівником та застрахованою особою, тому єдиний соціальний внесок за позивача нараховує та сплачує адвокатське об`єднання "Правозахист». У зв`язку із зазначеним позивач вважає, що у неї відсутній обов`язок повторного нарахування та сплати єдиного соціального внеску як особою, яка має право здійснювати адвокатську діяльність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вказана вимога є необґрунтованою, протиправною, прийнята з порушенням вимог чинного податкового законодавства, а також законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому підлягає скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) відповідача від 12.11.2018 р. №Ф-221887-17 щодо ОСОБА_1 в частині нарахування податкового боргу в розмірі 12 369,54 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з 07 червня 2017 року позивач була найманим працівником, працевлаштованою в Адвокатському об`єднанні «Правозахист», яке сплачувало за неї єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 12 369, 54 грн. (174,00 грн. *7 місяців 2017 року+7371,54 грн. за 2018 рік). В решті суми за висновками суду першої інстанції податкова вимога скасуванню не підлягає.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 15 червня 2020 року, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що у позивача наявний обов`язок сплачувати єдиний соціальний внесок, як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність. При цьому, в АІС «Податковий блок» відсутня інформація щодо надходження будь-яких документів стосовно зміни форми реалізації права на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідач вважає, що фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), може бути знята з обліку на підставі поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про ліквідацію або реорганізацію платника податків за формою №8-ОПП за умови внесення до Єдиного реєстру адвокатів України запису про зміну організаційної форми адвокатської діяльності.

Також відповідач стверджує, що адвокат, який виявив бажання змінити організаційну форму здійснення адвокатської діяльності з індивідуальної на адвокатське об`єднання, має подати до контролюючого органу за місцем обліку відповідний пакет документів та знятися з реєстрації як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Посилаючись на такі та інші аргументи, відповідач просить задовольнити апеляційну скаргу.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 23 грудня 2020 року. Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року продовжено процесуальний строк розгляду апеляційної скарги.

ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не подавалося, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами за правилами письмового провадження.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення Окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури видано ОСОБА_1 свідоцтво адвоката №4742/10 від 29.12.2011 року, форма адвокатської діяльності - адвокатське об`єднання.

Позивач перебуває на обліку в ДПІ в Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність - адвокат з 25.06.2013 року.

Згідно записів трудової книжки позивач з 08.06.2017 року є найманим працівником - адвокатом Адвокатського об`єднання "Правозахист».

Водночас, відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 №Ф-221887-17, відповідно до якої за позивачем обліковується недоїмка у розмірі 15 819, 54 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять грн 54 коп.) з єдиного внеску.

Не погоджуючись з вказаним рішенням податкового органу, 20.12.2018 позивач звернулася до Державної фіскальної служби України зі скаргою про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 №Ф-221887-17.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 28.01.2019 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 №Ф-221887-17 залишено без змін, а скаргу позивача залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вимогами податкового органу, позивач звернулася до суду за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 з 08.06.2017 є найманим працівником, працює в Адвокатському об`єднанні «Правозахист», яке щомісячно сплачує за неї єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від суми нарахованої заробітної плати роботодавцем.

Адвокатська діяльність є юридичною практикою та незалежною професійною діяльністю, яка може здійснюватись адвокатом індивідуально або в межах адвокатського об`єднання.

Норми податкового законодавства визначають, що особа здійснює незалежну професійну діяльність за умови, якщо вона не є працівником в межах такої діяльності.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI), відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 якого адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (частина перша статті 13 Закону №5076-VI).

У даному випадку позивач з 08.06.2017 здійснює свою діяльність не індивідуально, а у складі Адвокатського об`єднання.

При цьому матеріали справи не містять доказів того, що одночасно позивачем здійснювалася незалежна професійна адвокатська діяльність та отримувався дохід від такої діяльності.

З огляду на наведене, фактичні обставини справи свідчать про помилковість висновків податкового органу щодо здійснення ОСОБА_1 індивідуальної адвокатської діяльності, починаючи з 08.06.2017.

Колегія суддів перевіривши та дослідивши розрахунок суду першої інстанції, сплачений Адвокатським об`єднанням "Правозхаист» за період за 2017 рік та 1-3 квартал 2018, погоджується, що в зазначеній частині податкова вимога підлягає скасуванню, з метою уникнення подвійної сплати єдиного соціального внеску.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції враховує, що згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VІ).

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ установлено, що платниками єдиного внеску є: особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Приписами пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Поряд із цим, за приписами пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Водночас, згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

З аналізу вказаних правових норм Податкового кодексу України та Закону №2464-VI вбачається, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності, і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 23.01.2020 у справі №480/4656/18, від 27.11.2019 у справі №160/3114/19, зокрема суд вищої інстанції виклав наступний висновок: особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегією суддів не скасовується та не змінюється рішення суду першої інстакнції, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко