Справа № 380/1868/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року справа №380/1868/20

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шведа Б.В.,

представника позивача Пашковського Р.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЩОСЬ ЦІКАВЕ» (далі позивач) до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі ГУ Держпраці у Львівській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЩОСЬ ЦІКАВЕ», в якій позивач просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ4880/1403/АВ/ФС від 31.01.2020 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваною постановою, прийнятою на підставі висновку акту інспекційного відвідування, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що відповідачем безпідставно притягнуто до відповідальності та застосовано штраф за відсутності повного з`ясування обставин щодо трудових відносин із працівниками. Так, відповідачем помилково зроблено висновок про порушення ТзОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ» ч.ч.1, ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, оскільки позивач працю найманих працівників не використовує. Позивач є орендарем магазину, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди №01/07/19 від 01.07.2019 укладеного між ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ» та власником приміщення ОСОБА_1 . Дане приміщення, а саме магазин під торговою маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 переданий в суборенду підприємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договорів суборенди №01/07/19-1 від 01.07.2019 та №01/09/19-3 від 01.09.2019 року, які здійснюють у даному магазині свою діяльність. Виявлена під час інспекційного відвідування особа у трудових відносинах з ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ» не перебуває, а відтак відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за фактичний допуск працівників до роботи без укладення трудового договору. Просить позов задоволити.

Ухвалою від 06.03.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 09.04.2019 року.

02.04.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву (вх.№17965), відповідно до змісту якого він заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та незаконності. Зазначає, що позивач допустив до роботи найманого працівника без укладання трудового договору та повідомлення територіального органу Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу, чим порушив ч.ч.1, 3 ст.24 КЗпП України. Так, під час інспекційного відвідування за місцем здійснення господарської операції Товариства м. Львів, пл. Коліївщини, 1 зафіксовано з виконанням трудової функції працівника, яка представилась ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами фотофіксації зробленої під час проведення інспекційного відвідування, які долучені до матеріалів інспекційного відвідування. ОСОБА_4 усно повідомила, що власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є ОСОБА_5 , в якої працює (перебуває на випробувальному терміні) на посаді продавця-консультанта місяць часу, за графіком змінності, який складають працівникам щонеділі на наступний робочий тиждень та ознайомлюють їх з ним. Також повідомила, що працює з 10:00 до 20:00 години, заробітну плату не отримувала та зазначила, що після закінчення випробувального терміну обіцяли працевлаштувати. У ході інспекційного відвідування директором підприємства ОСОБА_6 не надано підтверджуючих документів щодо укладення трудового договору з фізичною особою ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України. Станом на 12.11.2019 об`єктом відвідування не надано жодних інших договорів на виконання робіт (надання послуг) укладання яких передбачено ЦК України.

Крім того, відповідач також зазначає, що надані Товариством договори, а саме: договір суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2019 №01/07/19-1 та договір суборенди нежитлового приміщення від 01.09.2019 №01/07/19-3 жодним чином не спростовують твердження ОСОБА_4 про те, що у даному приміщені здійснює свою господарську діяльність ОСОБА_5 . З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

09.04.2020 року підготовче засідання відкладено на 07.05.2020 року.

07.05.2020 року підготовче засідання відкладено на 09.06.2020 року.

09.06.2020 року підготовче засідання відкладено на 18.08.2020 року.

18.08.2020 року підготовче засідання відкладено на 24.09.2020 року.

24.09.2020 року підготовче засідання відкладено на 10.11.2020 року

10.11.2020 року ухвалою без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.12.2020 року.

10.12.2020 року судове засідання відкладено на 28.01.2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

26.01.2021 представником відповідача на електронну адресу суду надіслано клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№579ел). Суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, оскільки представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, а відтак подальший розгляд справи може бути проведений без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для справи суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.12.2019 Головним управлінням Держпраці у Львівській області видано наказ №2369-П «Про проведення інспекційного відвідування ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ» (а.с.47).

04.12.2019 Головним управлінням Держпраці у Львівській області на підставі наказу ГУ Держпраці у Львівській області від 04.12.2019 №2369-П, листа ГУ ПФУ у Львівській області від 15.10.2019 № вих.№27454/05-71 видано направлення №23669 на проведення інспекційного відвідування позивача, період з 04..12.2019 по 17.12.2019 (а.с.48).

З 05.12.2019 по 12.12.2019 інспектором праці Гумен Вікторією Ігорівною було проведено інспекційне відвідування на Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЩОСЬ ЦІКАВЕ».

За результатами інспекційного відвідування складено акт проведеного інспекційного відвідування № ЛВ4880/1403/АВ від 12.12.2019 року. У ході інспекційного відвідування у підприємстві за адресою здійснення господарської діяльності: місто Львів, площа Коліївщини, будинок 1 (магазин «Щось цікаве»), встановлено порушення вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України і та ПКМУ №413 в частині фактичного допуску працівника ОСОБА_4 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Під час інспекційного відвідування інспекторами праці зафіксовано за виконанням трудової функції працівника, яка представилась ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами фотофіксації зробленої під час проведення інспекційного відвідування, які долучені до матеріалів інспекційного відвідування. ОСОБА_4 усно повідомила, що власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є ОСОБА_5 , в якої працює (перебуває на випробувальному терміні) на посаді продавця-консультанта місяць часу, за графіком змінності, який складають працівникам щонеділі на наступний робочий тиждень та ознайомлюють їх з ним. Також повідомила, що працює з 10:00 до 20:00 години, заробітну плату не отримувала та зазначила, що після закінчення випробувального терміну обіцяли працевлаштувати. У ході інспекційного відвідування директором підприємства ОСОБА_6 не надано підтверджуючих документів щодо укладення трудового договору з фізичною особою ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України. Станом на 12.11.2019 об`єктом відвідування не надано жодних інших договорів на виконання робіт (надання послуг) укладання яких передбачено ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, встановлено фактичний допуск працівника, а саме ОСОБА_4 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з виявленням порушень вимог ч.1, 3 ст.24 КЗпП України, ПКМУ №413, винесено припис № ЛВ4880/1403/АВ/П від 12.12.2019 року.

Не погоджуючись із викладеним в акті та приписі, 16.12.2019 Товариством подано заперечення на акт від 12.12.2019 № ЛВ4880/1403/АВ та 20.12.2019 скаргу на припис про усунення виявлених порушень №ЛВ4880/1403/АВ/П від 12.12.2019р.

Рішенням ГУ Держпраці у Львівській області від 20.01.2020 р. № 679/1/07-09 скасовано припис про усунення виявлених порушень № ЛВ4880/1403/АВ/П від 12.12.2019 р. у зв`язку із порушенням п. 24 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. Постановою КМУ № 823 від 21.08.2019 року.

З метою інформування ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ» про розгляд питання про наявність підстав для накладення штрафу, на його адресу відповідачем надіслано повідомлення від 24.12.2019 року №418/1/11-39 (а.с.57).

31.01.2020 начальником ГУ Держпраці у Львівській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ЛВ4880/1403/АВ/ФС. Згідно даної постанови на позивача за порушення ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України, ПКМУ №413, накладено штраф у розмірі 125 190,00 грн.

Не погодившись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, і винесеного на підставі них спірного правового акта індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року №877-V (далі - Закон №877-V).

Як зазначено в ст.1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 5 ст.2 Закону №877-V визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак, спеціальною нормою КЗпП України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється центральним орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Як передбачено пп.5 п.6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Відповідно до п.7 цього ж Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених, зокрема, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Згідно з п.16, 17 Порядку №823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

У відповідності до п.24 Порядку №823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (п.25 Порядку №823).

Так, ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з ч.2 ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Частиною 1 ст.24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.24 КЗпП України).

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" №413 від 17.06.2015 року (далі - Постанова №413).

За правилом, визначеним Постановою №413 повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Як передбачено ч.1 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України врегульовано Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 (далі - Порядок № 509).

За приписами п.2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Згідно з п.3 Порядку №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 4 Порядку №509 передбачено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем 31.01.2020 року винесено постанову №ЛВ4880/1403/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 125 190,00 грн. у відповідності до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України за порушення вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17.06.2015 року №413.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства, суд враховує, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України є, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому, такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у акті інспекційного відвідування, згідно якого можуть бути накладені штрафи, та доведений належними доказами.

Відповідно до акта інспекційного відвідування від 12.12.2019 року №ЛВ4880/1403/АВ, за результатами вказаного заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю Головним управлінням Держпраці у Львівській області зроблено висновок про фактичний допуск працівника ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ», а саме ОСОБА_4 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, в ході інспекційного відвідування виявлено з виконанням трудової функції працівника, яка представилась ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами фотофіксації зробленої під час проведення інспекційного відвідування, які долучені до матеріалів інспекційного відвідування. ОСОБА_4 усно повідомила, що власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є ОСОБА_5 , в якої працює (перебуває на випробувальному терміні) на посаді продавця-консультанта місяць часу, за графіком змінності, який складають працівникам щонеділі на наступний робочий тиждень та ознайомлюють їх з ним. Також повідомила, що працює з 10:00 до 20:00 години, заробітну плату не отримувала та зазначила, що після закінчення випробувального терміну обіцяли працевлаштувати.

Як стверджує позивач працю найманих працівників не використовує, а приміщення, яке перебуває в оренді ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ» здано в суборенду, про що було повідомлено відповідача 16.12.2019 при поданні заперечення на акт №ЛВ4880/1403/АВ від 12.12.2019 року та 20.12.2019 року при поданні скарги на припис про усунення виявлених порушень №/ЛВ4880/1403/АВ від 12.12.2019.

Так, в матеріалах справи містяться копії договорів суборенди приміщення, укладених ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ», як орендарем, з фізичними особами-підприємцями: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як суборендарями. (а.с.8-17).

З наданих договорів суборенди нежитлового приміщення вбачається, що приміщення, а саме магазин під торговою маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , переданий у суборенду підприємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договорів суборенди № 01/07/19-1 від 01.07.2019 р. та № 01/09/19-3 від 01.09.2019 року, які здійснюють у даному магазині свою діяльність. Здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується орендними платежами на користь ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ», зокрема долученою до матеріалів справи банківською випискою (а.с.18-23).

Оскільки в приміщенні, яке перебуває в оренді ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ», здійснюється підприємницька діяльність суборендарями, то не виключається можливість перебування у вказаному приміщенні осіб, які не мають відношення до господарської діяльності позивача.

Інспекторами праці ж під час проведення інспекційного відвідування не досліджено жодного документу, який міг би беззаперечно свідчити про наявність трудових відносин позивача із працівником зазначеним у акті перевірки.

З наданих Головним управлінням Держпраці у Львівській області відеозапису та фотографій також не встановлено прямих ознак роботи вказаної особи, як найманого працівника ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ».

Таким чином, відповідачем зроблено висновки про допуск позивачем до укладення трудового договору найманого працівника без дослідження первинних документів або будь-яких інших доказів, що підтверджують використання його праці.

Суд також звертає увагу, що директор ТОВ «ЩОСЬ ЦІКАВЕ» ОСОБА_6 не є власником магазину за адресою: АДРЕСА_1 , а являється лише власником торгового знаку, що використовується на вивисці.

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України, а відтак законність та обґрунтованість прийнятої оскарженої постанови від 31.01.2020 року №ЛВ4880/1403/АВ/ФС про накладення штрафу, що не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд також зазначає, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 17.02.2020 у справі №461/10195/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито провадження, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова Галицького районного суду м. Львова від 17.02.2020 у справі №461/10195/19 набрала законної сили 27.02.2020 (а.с.27-30)

Таким чином, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили закрито провадження, порушеного за ч. 3 ст. 41 КУпАП через відсутність у діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, а, відтак, і відсутні підстави для винесення постанови на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, через відсутність самого порушення ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних рішень.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Наведене дає підстави для висновку, що доводи у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши здобуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 2102,02 грн. згідно платіжного доручення №04-240504/1 від 04.03.2020 року.

Керуючись ст.ст.2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ4880/1403/АВ/ФС від 31.01.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЩОСЬ ЦІКАВЕ» 2102,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 04.02.2021 року.

Суддя Крутько О.В.