Справа № 420/9662/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9662/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д..,

- Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року, прийняте у складі суду судді Потоцької Н.В. в місті Одеса по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року адвокат Лазуткін Олександр Володимирович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, у відповідності до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) в розмірі 6800,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року від 24 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

30 листопада 2020 року адвокатом Лазуткіним Олександром Володимировичем подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просив суд стягненути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 3900,00 грн., пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року стягнуто з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 900, 00 грн. (три тисячі дев`ятсот гривень 00 коп.).

Не погоджуючись із зазначеним додатковим судовим рішенням суду першої інстанції та вважаючи, що вказане рішення суперечить нормам матеріального та процесуального права, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення по справі № 420/9662/20 від 30.11.2020.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в провадженні суду першої інстанції перебуває кілька десятків позовів щодо перерахунку разових грошових допомог до 5 травня 2020, спори по яких є подібними, обґрунтування майже ідентичним, а інтереси позивачів по всіх справах представляє адвокат Лазуткін О. В. При цьому, апелянт вказує, що позовні заяви цієї категорії фактично є шаблонними та не потребують значного часу та витрат на їх складання, рівно як і за розглядуваних обставин не потребувало значного часу вивчення судової практики в аналогічних спорах. Тобто обсяги роботи при складанні однотипних позовних заяв за аналогічних спірних правовідносин не потребують докладання однакових зусиль та часу у порівнянні із опрацюванням іншої категорії спорів. З огляду на викладене, на думку апелянта, враховуючи обсяг позовної заяви, а також, те що справу віднесено до справ незначної складності, понесені позивачем витрати у сумі 3900,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, а показники часу на оформлення позовної заяви, які зазначені адвокатом, є завищеними.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно положень ч.ч. 2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч. 7, 9 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2020 року між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Лазуткіним Олександром Володимировичем (Адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 14-19). У відповідності до положень п.1.4 зазначеного договору, предметом договору є зокрема представництво інтересів Клієнта у будь-яких судах під час здійснення адміністративного судочинства, а також в державних органах.

Як вбачається судом з Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 09.09.2020 року (а.с. 20), розрахунок вартості однієї години надання послуг 30 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг

- зустріч та усна консультація Клієнта

- ознайомлення з матеріалами справи

Розрахунок вартості одного документа - 30 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акта приймання - передачі наданих послуг

- складання адвокатського запиту

Розрахунок вартості одного документа - 70 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання - передачі наданих послуг

- складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, заперечень на позов, складання апеляційних та касаційних скарг.

Відповідно до наданого до суду Акту приймання - передачі наданих послуг з їх детальним описом та вартістю, а також кількості годин, витрачених на кожну з послуг від 28.09.2020 року (а.с. 21-22), адвокатом Лазуткіним Олександром Володимировичем згідно договору про надання правової допомоги від 09.09.2020 року було надано позивачу послуги на загальну суму 3900,00 грн., зокрема:

- зустріч та усна консультація клієнта, пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних питаннях, складання стратегії у судовому процесі (0,3 год. (витрачений час) х розрахунок вартості (1500) = 450,00 вартість);

- складання адміністративного позову (2 год. (витрачений час) х розрахунок вартості (1500) = 3000,00 вартість).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 09.09.2020 року, з урахуванням Акту приймання - передачі наданих послуг з їх детальним описом та вартістю, а також кількості годин, витрачених на кожну з послуг від 28.09.2020 року, ОСОБА_1 на користь адвоката Лазуткіна О.В., за надання правової допомоги по справі № 420/9662/20 сплачено грошові кошти в сумі 3900,00 грн., що підтверджується довідкою про отримання грошових коштів (а.с. 23).

Слід зазначити, що згідно вимог ч. 6, 7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, як вбачається із наданого відповідачем до суду першої інстанції відзиву на адміністративний позов (а.с. 41-47), відповідачем жодним чином не обґрунтовано, у чому полягає неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу. Фактично, доводи відповідача зводились до абстрактного цитування положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», правових позицій Верховного Суду та ЄСПЛ, без зазначення жодних конкретних обставин по даній справі, які б свідчили про неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу та необхідність їх зменшення.

При цьому колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на наявність у провадженні суду першої інстанції кількох десятків позовів щодо перерахунку разових грошових допомог до 5 травня 2020, спори по яких є подібними, обґрунтування майже ідентичним, а інтереси позивачів по всіх справах представляє адвокат Лазуткін О. В. З цього приводу колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано жодних доказів існування вказаних ним обставин, не наведено конкретні номери судових справ, які на думку апелянта є ідентичними даній справі, що позбавляє суд пересвідчитися у наявності вказаних обставин, при тому що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на відповідача. Окрім того, розмір понесених витрат на правничу допомогу в інших справах не може беззаперечно свідчити про неспівмірность витрат у межах даної справи, з огляду зокрема на дату звернення до суду, особливості договірних відносин щодо правничої допомоги, вчинені адвокатом в межах договору дії, тощо..

При цьому, колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17.

За таких обставин, оскільки позивачем належними та допустимими доказами підтверджено розмір витрат на правову допомогу, понесених під час розгляду даної справи у сумі 3900,00 грн., колегія суддів погоджується із висноками суду першої інстанції щодо наявності законодавчо передбачених підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 3900,00 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, та прийняв законне та обґрунтоване додаткове рішення у відповідності з вимогами процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С. Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець