Справа № 420/8352/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8352/20
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Турецької І. О.,

суддів - Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

за участі секретаря - Скоріної Т. С.

представника апелянта - Козеровської А. О.;

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС в Одеській області) в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 17.07.2020 року.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він є фізичною особою-підприємцем, яка здійснює незалежну професійну діяльність у сфері права та одночасно адвокатом. Указує на те, що ним, як фізичною особою-підприємцем, добросовісно виконується обов`язок щодо сплати єдиного внеску. Однак, контролюючий орган вважає, що платник податків повинен також сплачувати єдиний внесок як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

На думку позивача, така позиція контролюючого органу призведе до подвійного оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, позов ОСОБА_1 задоволено.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність у сфері права, крім того, позивач також є адвокатом, який здійснює ту ж саму діяльність. Оскільки ОСОБА_1 сплачує єдиний соціальний внесок від здійснення такої діяльності як фізична особа-підприємець, немає підстав сплачувати окремо єдиний соціальний внесок як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Суд першої інстанції, погоджуючись з доводами позивача, указав, що сплата позивачем за ідентичну господарську діяльність єдиного соціального внеску призведе до подвійного оподаткування господарської діяльності, що суперечить принципам податкового законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Мотивуючи свої доводи скаржник зазначив, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно здійснює підприємницьку діяльність зобов`язана перебувати на обліку як платник податків та окремо, як платник єдиного внеску. Така особа веде різний податковий облік та подає до контролюючих органів різні види податкових декларацій та звітів. Оскільки позивач несвоєчасно сплатив борг з нарахованого єдиного внеску за період з 20.10.2018 року по 08.07.2020 року, як особа, що займається незалежною професійною діяльністю, контролюючим органом, на підставі облікових даних платника податків, було прийнято спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

ОСОБА_1 , скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, зазначає про необґрунтованість її доводів, вважає, що позиція контролюючого органу є неправильною, з точки зору дотримання принципу верховенства права та порушує основні принципи податкового законодавства.

Позивач вважає, що судом першої інстанції справедливо вказано про те, що сплата за ідентичну господарську діяльність єдиного соціального внеску призведе до подвійного оподаткування господарської діяльності.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 01 жовтня 2008 року здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець.

З 03 жовтня 2008 року він перебуває на обліку як платник податків та є платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с.6- 8).

Видами діяльності позивача є, зокрема, діяльність у сфері права (КВЕД 69.10), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20), агентства нерухомості (КВЕД 68.31).

Позивач у жовтні 2018 року отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Позивач повністю сплатив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від зайняття підприємницької діяльності, як фізична особа-підприємець у розмірі, передбаченому чинним законодавством України, що підтверджується звітами про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску, виписками по особовому рахунку, квитанціями, платіжними дорученнями (а.с.10-23).

Водночас ОСОБА_1 не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітність як такий платник

17 липня 2020 року ГУ ДПС в Одеській області прийняло рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № в сумі штрафних санкцій 3 350 грн. за період з 20.10.2018 року по 08.07.2020 року, а також пені в сумі 2075,93 грн. (а.с.4).

Підставою для нарахування штрафних санкцій та пені є донарахування єдиного соціального внеску самозайнятій особі, яка провадить незалежну професійну діяльність з 20.10.2018 року, тобто є адвокатом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 02 вересня 2019 року розглянуто зразкову справу №520/3939/19, рішення по якій залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 01 грудня 2019 року.

За результатами розгляду встановлено ознаки притаманні даній зразковій справі, а саме:

1) перебування позивача на обліку контролюючого органу як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізичної особи-підприємця та як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність;

2) встановлення контролюючим органом, за власною ініціативою, платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності, що обумовило виникнення в останнього обов`язку сформувати та подати до органів доходів і зборів окремий звіт;

3) визначення статусу «фізичної особи-підприємця з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності» на рівні підзаконних нормативно-правових актів;

4) можливість подвійного нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за результатами здійснення одного й того ж виду господарської діяльності: як підприємницької, так і незалежної професійної діяльності.

У межах правовідносин, що є предметом розгляду, спірним є питання сплати позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме: як фізичною особою - підприємцем та собою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.

Наведені ознаки даної справи відповідають ознакам зразкової справи №520/3939/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З огляду на висновки, викладені в зразковій справі №520/3939/19, слід зазначити таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України № 2464-VI недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини 1 статті 4 Закону України № 2464-VI).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 вказаного закону визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону №2464 страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме: наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Положення пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2464 передбачають, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464 визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Податковий орган не заперечує, що позивачем як фізичною особою-підприємцем відсутня заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску.

Водночас, в апеляційній скарзі, контролюючий орган стверджує також про обов`язок позивача сплачувати єдиний соціальний внесок як особою, що провадить незалежну професійну діяльність (адвокат).

Колегія суддів не може погодитись з такою позицією скаржника, з огляду на таке.

Підпунктом 14.1.180 Податкового кодексу України встановлено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно підпункту 14.1.226 пункту 14. 1статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пунктом 63.5 ст.63 Податкового кодексу України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи-підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 65.2 статті 65 Податкового кодексу України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Згідно із підпунктом 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 Податкового кодексу України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до положень частини 4 пункту 6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Положення пунктів 178.1-178.2 статті 178 Податкового кодексу України встановлюють, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Таким чином, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Доходи від здійснення незалежної професійної діяльності підлягають оподаткування згідно статті 178 Податкового кодексу України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

За таких обставин справи та підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сплата позивачем за ідентичну господарську діяльність єдиного соціального внеску призведе до подвійного оподаткування господарської діяльності, що суперечить принципам податкового законодавства.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 290, 291, 308, 310, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, виключно з підстав вказаних у ч.5 ст.291 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 01.02.2021 року.