Справа № 420/12958/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні відомостей за запити від 31.10.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 листопада 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області (надалі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області щодо відмови у наданні відомостей на запити ОСОБА_1 від 31.10.2020 року;

- зобов`язати Окнянську селищну раду Окнянського району Одеської області надити ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію 31.10.2020 року відповідно до поставлених питань у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області судові витрати за надання правничої допомоги.

Позиція позивача обґрунтовується наступним.

Позивач зазначив, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеської області від 17.06.2019 року №15-3148/13-19-СГ Окнянської селищної раді Окнянського району Одеської області передано 258 земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність загальною площею 7286,8515 га.

31.10.2020 року, керуючись ст. 3, 4, 5, 101, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VІ, позивач подав до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області запит на публічну інформацію в якому просив надати відомості на питання: 1. Яку кількість вказаних земельних ділянок було зареєстровано в комунальну власність Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області; 2. Яка кількість із вказаних земельних ділянок знаходиться на реєстрації у комунальну власність Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області; 3. Яким державним реєстратором здійснюється реєстрація вказаних земельних ділянок в комунальну власність Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області.

Як вказує позивач, 23.11.2020 року на адресу позивача за вих. №02-15/1629 Окнянська селищна рада надіслала лист, яким відмовила у наданні запитуваної інформації посилаючись на те, що запитувана інформація зареєстрованих земельних ділянок в комунальну власність міститься в повному обсязі на Публічній Кадастровій карті України.

На думку позивача, відповідь Окнянської ОТГ, як розпорядника інформації, про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, є неправомірною відмовою в наданні інформації, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним.

Відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що позов ОСОБА_1 , за змістом викладеного, має відноситись до Куяльницької сільської ради, а не до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області, так як позивач не отримав необхідних відомостей про земельні ділянки Куяльницької сільської ради.

У відзиві також зазначено, що надати відповідь на запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 31.10.2020 року (вхід. №36/02-12 від 02.11.2020 року) не представилось можливим, так як запитувана інформація міститься більш ніж на 10 аркушах з яких необхідно зробити копії. З огляду на це 19.11.2020 року позивачу була надана відповідь на його запит від 31.10.2020 року на одному аркуші та роз`яснено можливість безкоштовно отримати запитувану інформацію на Публічній Кадастровій карті України по кадастровим номерам земельних-ділянок, які були направлені йому раніше у відповіді на запит від 28.10.2020 року.

Процесуальні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Від позивача надійшли пояснення до позовної заяви (вхід. №51221/20) та заява про стягнення судових витрат з відповідача (вхід. №51222/20).

21 грудня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №54605/20).

Станом на 01 лютого 2021 року, будь-яких інших заяв по суті справи, з боку сторін, а також відповіді на відзив в порядку та строки передбачені ст.263 КАС України від позивача на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом.

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеської області №15-3148/13-19-СГ від 17.06.2019 року, передано Окнянській селищній раді Окнянського району Одеської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7286,8515 га., які розташовані на території Окнянського району Одеської області (а.с.54).

Керуючись ст. 3, 4, 5, 101, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VІ, 31.10.2020 року позивач подав до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області запит на публічну інформацію в якому просив надати у встановлений законом п`ятиденний термін наступну публічну інформацію:

1. Яку кількість вказаних земельних ділянок було зареєстровано в комунальну власність Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області;

2. Яка кількість із вказаних земельних ділянок знаходиться на реєстрації у комунальну власність Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області;

3. Яким державним реєстратором здійснюється реєстрація вказаних земельних ділянок у комунальну власність Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області (а.с.11).

Листом за №02-15/1629 від 19.11.2020 року Окнянська селищна рада Окнянського району Одеської області повідомила позивача, що: «…запитувана інформація по зареєстрованим земельним ділянкам міститься в повному обсязі на Публічній Кадастровій карті України. По Вашому запиту Вам надано кадастрові номери земельних ділянок, набираєте номер внизу з лівої сторони виходять всі дані по земельній ділянці, за електронним підписом замовляєте бажану для Вас інформацію» (а.с.13).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у наданні відомостей на запит ОСОБА_1 протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з ст.2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про інформацію» основними напрямами державної інформаційної політики є: забезпечення доступу кожного до інформації.

Згідно з ч.2 ст.20 Закону України «Про інформацію» будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За частиною 1 ст.2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Згідно з п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3)інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Як передбачено ч.1 ст.14 цього Закону розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з ч.1, 2 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Таким чином, у ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначений вичерпний перелік для відмови у задоволенні запиту на інформацію.

Отже, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою, тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, листом за №02-15/1629 від 19.11.2020 року Окнянська селищна рада Окнянського району Одеської області повідомила позивача, про те, що запитувана інформація по зареєстрованим земельним ділянкам міститься в повному обсязі на Публічній Кадастровій карті України (а.с.13).

Тобто, позивачу відмовлено у задоволенні запиту щодо надання публічної інформації з тих підстав, що запитувана позивачем інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, у даному випадку з Публічної кадастрової карти України, що прямо заборонено ч.2 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також, судом було встановлено, що згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеської області №15-3148/13-19-СГ від 17.06.2019 року, передано Окнянській селищній раді Окнянського району Одеської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7286,8515 га., які розташовані на території Окнянського району Одеської області (а.с.54).

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що у Окнянській селищній раді Окнянського району Одеської області наявна інформація щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, переданих у комунальну власність.

Відтак, під час розгляду справи судом підлягає дослідженню перелік та види публічної інформації, яку відповідач, зобов`язаний володіти та надавати запитувачам інформації на відповідні запити, а також оприлюднювати у визначений законом спосіб.

Перелік та види інформації яку розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати визначений в статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст.18 вказаного Закону для забезпечення збереження та доступу до публічної інформації документи, що знаходяться у суб`єктів владних повноважень, підлягають обов`язковій реєстрації в системі обліку, що має містити: 1) назву документа; 2) дату створення документа; 3) дату надходження документа; 4) джерело інформації (автор, відповідний підрозділ); 5) передбачену законом підставу віднесення інформації до категорії з обмеженим доступом; 6) строк обмеження доступу до інформації, у разі якщо вона віднесена до інформації з обмеженим доступом; 7) галузь; 8) ключові слова; 9) тип, носій (текстовий документ, плівки, відеозаписи, аудіозаписи тощо); 10) вид (нормативні акти, угоди, рішення, протоколи, звіти, прес-релізи); 11) проекти рішень (доповідні записки, звернення, заяви, подання, пропозиції, листи тощо); 12) форму та місце зберігання документа тощо.

Доступ до системи обліку, що містить інформацію про документ та знаходиться у суб`єкта владних повноважень, забезпечується шляхом: 1) оприлюднення на офіційних веб-сайтах суб`єктів владних повноважень такої інформації, а в разі їх відсутності - в інший прийнятний спосіб; 2) надання доступу до системи за запитами.

Система обліку публічної інформації не може бути віднесена до категорії інформації з обмеженим доступом. Розпорядники інформації несуть відповідальність за забезпечення доступу до системи обліку відповідно до закону.

З комплексного аналізу зазначених норм, можна дійти висновку, що вимогами чинного законодавства на суб`єктів владних повноважень покладено обов`язок формувати розповсюджувати та забезпечувати доступ осіб до загальнодоступної публічної інформації, яка виникає та створюється в процесі здійснення ними своїх владних, делегованих повноважень, шляхом розміщення та оприлюднення такої інформації у спосіб встановлений законодавством.

Зазначене за своєю суттю і є тим самим механізмом встановленим на забезпечення дотримання суб`єктами владних повноваження права громадян на доступ до публічної інформації.

Згідно з ч.1, 2, 4 ст. 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.

Відповідно до п.5 № ч.1 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати перелік наборів даних, що оприлюднюються у формі відкритих даних.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення.

Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №835 затверджено Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, яке визначає вимоги до формату і структури наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, періодичність оновлення та порядок їх оприлюднення, а також перелік таких наборів даних.

Розпорядники інформації згідно з цим Положенням оприлюднюють у формі відкритих даних набір даних, визначений у переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, згідно з додатком, та будь-які інші наявні дані, що відповідають визначенню публічної інформації у формі відкритих даних (пункт 3 Положення).

Набори даних оприлюднюються та регулярно оновлюються розпорядником інформації на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних.

У разі внесення змін до переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, розпорядник інформації у тримісячний строк з дати набрання чинності такими змінами здійснює їх оприлюднення та подальше оновлення на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних.

Отже, з вищезазначеного слідує, що відповідач, зобов`язаний надавати таку публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Суд критично відноситься до твердження відповідача на те, що позов ОСОБА_1 має відноситись до Куяльницької сільської ради, оскільки, як було встановлено судом, зміст запиту позивача на доступ до публічної інформації стосується саме земельних ділянок, які було зареєстровано та передано в комунальну власність саме Окнянській селищній раді Окнянського району Одеської області у відповідності до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №15-3148/13-12-СГ від 17.06.2019 року.

Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, що надати відповідь на запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 31.10.2020 року не представлялось можливим, так як запитувана інформація міститься більш ніж на 10 аркушах, з яких необхідно зробити копії суд зазначає наступне.

Так, ч.1 ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформація на запит надається безкоштовно.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону «Про доступ до публічної інформації» у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Частинами 3, 4 ст. 21 вищезазначеного Закону передбачено, що розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

З аналізу зазначених норм, суд доходить висновку, що перші 10 сторінок запитуваної інформації є безкоштовними, та відповідно вони мали бути направлені ОСОБА_1 у паперовому вигляді, а за подальші додаткові сторінки позивач мав би відшкодувати фактичні витрати на копіювання або друк документів, у розмірі, визначеному відповідачем.

Натомість, Окнянська селищна рада Окнянського району Одеської області станом на день звернення з цим позовом до суду не надав позивачу перші 10 сторінок запитуваної інформації.

Крім того, суд звертає увагу, що підставою для відмови позивачу у наданні доступу до публічної інформації стало те, що запитувана позивачем інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, а не з підстав того, що запитувана інформація міститься більш ніж на 10 аркушах.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, розглядаючи запит позивача допустив протиправні дії щодо ненадання повної та розгорнутої відповіді, хоча був зобов`язаний надати достовірну, точну та повну інформацію.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. А згідно з пунктом 2 цієї статті здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Тобто, стаття 10 Конвенції має на меті гарантувати вільний обіг ідей та відомостей у суспільстві. Вона гарантує не лише право на передання інформації, але також право громадськості отримувати її. Більше того, визнане на національному рівні право на отримання інформації може бути підставою для реалізації права, гарантованого статтею 10 (див. рішення Європейського суду з прав людини від 17 лютого 2015 року у справі "Guseva v. Bulgaria", заява № 6987/07, § 36, 40; від 03 квітня 2012 року у справі "Gillberg v. Sweden", заява № 41723/06, § 93).

Реалізації вказаних прав не повинні перешкоджати органи держави, крім випадків втручання, передбачених пунктом 2 вказаної статті. Відмова у наданні інформації на запит є формою втручання у право на свободу одержувати інформацію. Тому таке втручання має розглядатися на предмет дотримання пункту 2 статті 10 Конвенції.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні відомостей за запити від 31.10.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути судові витрати за надання правничої допомоги.

Також, 01 грудня 2020 року від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат з відповідача (вхід. №51222/20), в якій позивач просить стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 4100,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що перелік послуг наданих адвокатом не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи. Також, відповідач вказав, що поданий позов не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, значною мірою (текстуально й по суті) не відтворює доводи, викладені позивачем у позові, про що свідчать фрази в тексті позову, які містять текст, що за змістом відноситься до Куяльницької сільської ради, внаслідок чого можливо прийти до висновку, що дійсна позовна заява була лише механічно скопійована з іншого позову в якій замінено дати та деякі слова. Тобто, на переконання відповідача, виготовлення тексту позовної заяви не вимагало значного обсягу технічних робіт та витрати на професійну правничу допомогу не відповідають принципу співрозмірності.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу суд, відповідно до положень ч.5, ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Так, у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі №821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Судом встановлено, що між адвокатом ОСОБА_1 та адвокатом Опалько Олегом Миколайовичем укладено договір про подання професійної правничої допомоги б/н від 20 червня 2020 року (далі - Договір) (а.с.14).

Відповідно до п.1.1. Договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовним зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Відповідно до Акту виконаних робіт, Адвокат надав а Замовник прийняв наступні послуги на правову допомогу:

- виїзд до м. Подільська, зустріч, надання консультації Заявнику, узгодження правової позиції, підготував запит на публічну інформацію до Окнянської ОТГ - 1000 грн.;

- вивчення відповіді Окнянської ОТГ від 19.11.2020 року; збір доказів; підготовка позову для подання до Одеського окружного адміністративного суду - 600 грн.;

- збір доказів, підготовка заяви про застосування судового контролю за виконанням рішення суду - 1000 грн.;

- збір доказів: підготовка пояснення від імені Замовника - 500 грн.;

- приїзд в Подільськ, зустріч з позивачем, консультація, узгодження правової позиції, підготовка акту виконаних робіт та заяви на відшкодування судових витрат - 1000 грн. (а.с.33).

На підтвердження оплати послуг адвоката за договором б/н від 20 червня 2020 року позивачем надано квитанцію №б/н від 26 листопада 2020 року про сплату 4100 грн. (а.с.34).

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 4100,00 грн. є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та складності справи.

Таким чином, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 2000,00 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 139, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні відомостей за запити від 31.10.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області щодо відмови у наданні відомостей на запит ОСОБА_1 від 31.10.2020 року.

Зобов`язати Окнянську селищну раду Окнянського району Одеської області надити ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію 31.10.2020 року відповідно до поставлених питань у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Окнянська селищна рада Окнянського району Одеської області (вул. Першотравнева, буд.31, смт. Окни, Окнянський район, Одеська область, 67900, ).

Суддя С.О. Cтефанов

.