Справа № 682/2100/20
Суддя: Маршал І. М.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/2100/20
Провадження № 2-а/682/5/2021
РІШЕННЯ
18 січня 2021 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді Маршал І.М.,
секретаря Захарчук С.П.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ПП 1-ї роти 3-го батальйону лейтенанта поліції Сологуб Олесі Вадимівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -
ОСОБА_1 звернувся із позовом до інспектора ПП 1-ї роти 3-го батальйону лейтенанта поліції Сологуб Олесі Вадимівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову вказував, що 16.09.2020 року відповідачем було винесено постанову ЕАМ № 3146676 від 16.09.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення ним Правил дорожнього руху, а саме, п. 8.7.3.г. Правил та накладено на нього стягнення у виді сплати на користь держави штрафу в розмірі 425 грн. За змістом оскаржуваної постанови позивач (водій) 16.09.2020 року о 22 год. 19 хв. в м. Запоріжжя по вул. Шкільній під час керування транспортним засобом проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений "жовтий" сигнал світлофора та не мав поліса обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності. Позивач вважає, що відповідач не мав повноважень виносити щодо нього оскаржувану постанову на місці зупинки та вказує, що інспектор поліції Сологуб О.В. не надав йому можливості скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Позивач просить суд скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти 3-го батальйону лейтенанта поліції Сологуб О.В. серії ЕАМ № 3146676 від 16.09.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задоволити. Суду пояснив, що 16.09.2020 року після 22 год. він у м. Запоріжжя по вул. Шкільній керував транспортним засобом ЗАЗ, проїхавши перехрестя, проїжджав пішохідний перехід на мигаючий зелений сигнал світлофора, і коли він уже проїхав ввімкнувся жовтий сигнал. Крім того, позивач вважає, що наявність для нього під час керування транспортним засобом полісу обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності не є обов`язковим, оскільки автомобіль, яким позивач керував, належить іншій особі - інваліду І групи, яка відповідно до Закону звільнена від обов`язку такого страхування. Разом з тим, власника автомобіля на той час у автомобілі не було.
Відповідач за викликом до суду не з`явився та не повідомив суд поважності причин такої неявки.
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом об`єктивно встановлено, що 16.09.2020 року відповідачем винесено постанову серії ЕАМ № 3146676, згідно якої щодо ОСОБА_1 інспектором прийнято рішення про накладення на нього штрафу в розмірі 425 гривень за порушення Правил Дорожнього руху України і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно тексту постанови ОСОБА_1 ставиться у вину, що 16.09.2020 року о 22 год. 19 хв., в м. Запоріжжя по вул. Шкільній, 2 він під час керування транспортним засобом проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений "жовтий" сигнал світлофора та не мав поліса обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності.
Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, а отже, дії інспектора поліції Сологуб О.В. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 на місці вчинення позивачем адміністративного правопорушення є правомірними.
Крім того, відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 8.7.3. ПДР , затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р., сигнали світлофора мають такі значення:
а) зелений дозволяє рух;
б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.
Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.
Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;
в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.
Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;
г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;
ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;
д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків;
Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;
є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;
ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;
з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).
Позивач оскаржуючи постанову в справі про адміністративне правопорушення в судовому засіданні та в змісті позовної заяви не заперечував самого факту здійснення ним руху на заборонений мигаючий зелений сигнал світлофора за обставинами викладеними в оскаржуваній постанові.
Що ж стосується тверджень позивача щодо необов`язковості для нього під час керування транспортним засобом полісу обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності, оскільки автомобіль, яким він керував, належить іншій особі - інваліду І групи, яка відповідно до Закону звільнена від обов`язку такого страхування, слід дійти висновків, що такі не є обгрунтованими.
Так, положення п. 13.1. ст. 13 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регламентують, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
В судовому засіданні не було встановлено та доведено позивачем, що ним дотримано ПДР за обставин події 16.09.2020 року.
Вищевикладене дає підстави для висновків, що за обставин справи, викладених в позовній заяві та оскаржуваній постанові, позивач під час керування транспортним засобом повинен був мати поліс обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності.
Відповідно до підпункту "г" п. 2.1. ПДР , затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10 жовтня 2001 р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Що ж стосується тверджень позивача про те, що відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позбавив його можливості скористатись правами передбаченими ст. 268 КУпАП, то такі в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи не містять жодної фіксації того, що позивачем під час розгляду відповідачем щодо нього справи заявлялись будь які клопотання щодо реалізації ним прав передбачених ст. 268 КУпАП.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Викладене дає підстави для висновків, що інспектор правомірно визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а отже, позов є необгрунтованим.
Керуючись ст.ст. 77, 242 -246 КАС України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора ПП 1-ї роти 3-го батальйону лейтенанта поліції Сологуб Олесі Вадимівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Маршал І. М.