Справа № 2-а/489/10/2015
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 2-а/489/10/2015
Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22 грудня 2015р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області (правонаступником є Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області) про скасування постанови №1 від 8.01.2014р..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23 грудня 2013р. представником відповідача було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо суб`єкта будівництва автостоянки поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , за результатами якої ДАБІ складено акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення.

В подальшому, 8.01.2014р. ІДБК в Миколаївській області прийнято постанову за №1 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.7 ст.96 КУпАП, яке полягало у виконання будівельних робіт з будівництва будівлі невизначеного призначення на території автостоянки без відповідних документів.

Позивач зазначає, що обставини, викладені в постанові та протоколі, не відповідають дійсності, вимог діючого законодавства він не порушував, оскільки зведені на території автостоянки споруди є тимчасовим, їх будівництво узгоджене у встановленому законом порядку.

Посилаючись на вказані обставини просив позов задовольнити.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22 грудня 2015р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області №1 від 8.01.2014р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За тими самими підставами та за будівництво того ж самого об`єкта відповідачем винесено постанову № 2-1/14-8-14 по відношенню до ПП «Галич» директором якого є позивач по даній справі.

Вказана постанова ІДАБК була оскаржена в судовому порядку та за результатами розгляду Миколаївським окружним адміністративним судом прийнято постанову від 7.04.2014р. по справі за №814/53/14, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015р., якою постанова ІДАБК була скасована.

Однак, відповідачем постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 7.04.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015р. було оскаржено до Вищого адміністративного суду України.

На підставі вказаного, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2016р. зупинено провадження у даній справі за апеляційною скаргою УДАБІ у Миколаївській області на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22 грудня 2015р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАБІ у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - до ухвалення судового рішення Вищим адміністративним судом рішення по справі за №814/53/14 (К/800/42231/15).

В подальшому, П`ятому апеляційному адміністративному суду стало відомо про розгляд Верховним судом справи за №814/53/2019р. (К/9901/11685/18), у зв`язку із чим відпали підстави для зупинення провадження у даній справі.

Відтак, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021р. поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою УДАБІ у Миколаївській області на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22 грудня 2015р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАБІ у Миколаївській області про скасування постанови та призначено дану справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин, до повноважень Інспекції не належали повноваження по накладенню штрафів за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Тому, оскільки такими правами був наділений центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного-архітектурно будівельного контролю, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови.

Судова колегія вважає, що суд першої тінстанції вірно вирішив спір по суті але в судовому рішенні послався не на ті норми матеріального права, які стали підставою для задовлення позову.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 є директором ПП «Галич».

23.12.2013р. ІДАБК в Миколаївській області в присутності директора ПП «Галич» ОСОБА_1 було проведено перевірку за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

В ході перевірки було встановлено, що на території автостоянки поблизу житлового будинку №18 по пр.Корабелів в м.Миколаєві виконуються будівельні роботи з будівництва будівлі невизначеного призначення, без відповідних документів, що надають право виконувати такі роботи та без затвердженої у встановленому порядку проектної документації що є порушенням приписів ч.1 ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.79 ЗУ «Про архітектурну діяльність». Також, в акті перевірки відповідач вказував на порушення ч.8 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - об`єкт експлуатується без прийняття в експлуатацію у порядку, визначеному діючим містобудівним законодавством.

На підставі встановлених порушень, 8 січня 2014р. першим заступником начальника ІДАБК у Миколаївській області Жердєвим М.Г. було прийнято Постанову за №1 по справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.7 ст.96

КУпАП, а саме за виконання будівельних робіт з будівництва будівлі невизначеного

призначення на території автостоянки поблизу житлового будинку №1.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваної постанови, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

У відповідності до ст.10 ЗУ «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури, додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно ч.1,2 ст.41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України №439/2011 від 8 квітня 2011р., визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

У відповідності до п.6 Положення про Державну інспекцію архітектурно-будівельного контролю, яка затверджена Указом Президента України від 8 квітня 2011р. №439/2011, Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 19 листопада 2012р. №187 «Про уповноваження територіальних органів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі (щодо дозвільно-реєстраційних процедур та здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю)» уповноважено керівників територіальних органів та їх заступників від імені Державної архітектурно-будівельної інспекції України здійснювати розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накладати штрафи у сфері містобудівної діяльності.

Апеляційним судом встановлено, що вказаний наказ на момент розгляду справи про правопорушення був чинним.

Повноваження посадових осіб Інспекції складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону встановлені п.2 ч.4 ст.41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.3 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», пп.2 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011р. №553.

Повноваження посадових осіб Інспекції видавати обов`язкові до виконання приписи встановлені ч.4 ст.41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Пунктами 3 та 9 ч.4 ст. 41 зазначеного Закону та пп.3 п.11 вказаного Порядку №553 передбачено, що посадові особи Інспекції мають право видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:

- усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

- зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що на час виникнення спірних правовідносин до повноважень апелянта, а саме Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, належало таке право як накладення штрафів за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Разом з тим, перевіряючи наявність складу адміністративного правопорушення у сфері містобудівної діяльності, судова колегія виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, спорудження (зведення) тимчасової споруди було розпочато в 2009р. та відповідачем було зафіксовано обидва факти (експлуатація автостоянки та зведення тимчасової споруди) 12.07.2010р. під час перевірки ПП «Галич» співробітниками ДАБІ вперше.

За результатами перевірки було складено акт перевірки за №45-Д від 12.07.2010р., в якому зафіксовано факт будівництва навісів розміром в плані 12х5 та 4х4 метри без відповідного дозволу ДАБК, при цьому відповідачем не було вжито жодних заходів реагування або притягнення позивача до відповідальності (а.с.21).

Спорудження цих тимчасових споруд здійснювалось під час дії переліку будівельних робіт, на виконання яких не вимагалося дозволу, затвердженого Постановою КМУ від 30.09.2009р. за №104.

Згідно п.25. Переліку будівельних робіт, на виконання яких не вимагається дозвіл, затвердженого Постановою КМ України від 30.09.2009р., №1104 «Деякі питання надання дозволів на виконання підготовчих і будівельних робіт» (в ред. діючої на момент початку будівництва) улаштування малих архітектурних форм, пристроїв вуличної реклами з легких конструкцій без улаштування фундаментів - відбувається без дозволу.

Разом з тим, згідно ч.4.ст.15 ЗУ від 6.09.2005р., №2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов`язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об`єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем.

У відповідності до ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», єдиним документом, що дає право на функціонування автостоянки є дозвіл.

Крім того, відповідно до п.1.6.2.1 Положення про порядок надання дозволу на розміщення на території об`єктів благоустрою будівель і споруд (у сфері послуг), автостоянки є об`єктом сфери послуг, а не будівлями.

Згідно п.2 Положення не передбачено для отримання дозволу подання документів про введення автостоянки в експлуатацію. Єдиним документом, що вимагається від власників автостоянок є документ про право користування земельною ділянкою.

Типовий договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, згідно технічного висновку експерта №25.02.2014р. про результати обстеження і оцінки технічного стану будівельних конструкцій автостоянки з розміщенням КПП (тимчасових споруд) поблизу житлового будинку №18 по пр.Корабелів в м.Миколаєві, який має відповідну кваліфікацію, зазначено що споруди на автостоянці відносяться до тимчасових, виконані з полегшених конструкцій і встановлені без улаштування фундаментів.

Згідно до ч.2 ст.28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до п.1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011р. №244, тимчасова споруда має аналогічне визначення, що зазначено в Законі.

Разом з тим, відповідно до ч.2 п.2 ст.28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р., тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей, павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру, або не мати такого приміщення.

Згідно висновку експерта предметом дослідження були три тимчасові споруди, кожна з яких площею становить менше 30 м2. Зазначене також підтверджується проектом, за яким здійснюється спорудження об`єкта.

При цьому, спорудження не завершене, що не заперечується сторонами по справі, не можливо встановити остаточний розмір та кількість тимчасових споруд, що зводяться.

Якщо фактично об`єкт є незавершеним, то про його розміри та функціональні особливості можна говорити лише по проектному рішенню, яке було затверджене в листопаді 2013р..

Враховуючи, що оскільки будівля є тимчасовою спорудою, то судова колегія вважає доводи апелянта щодо того, що для її будівництва необхідно мати затверджену проектну документацію державних стандартів, норм і правил, після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт не обґрунтованими.

З огляду на зазначене судова колегія суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області безпідставно прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що аналогічних правових висновків дійшов Верховних Суд у своїй постанові від 19.12.2019р. по справі за №814/53/14, через розгляд якої запинялося провадження у даній справі.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22 грудня 2015р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови №1 від 8.01.2014р. - задовольнити.

Скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області №1 від 8.01.2014р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв