Справа № 1.380.2019.006579
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 1.380.2019.006579 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2020 у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ГУ ДПС у Львівській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- стягнути з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг у розмірі 45 560 056, 72 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу від 13.09.2018 № 5313 та повідомлення від 13.09.2018 № 659 Головним управлінням ДФС у Львівській області в період з 25.09.2018 по 01.10.2018 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , за період з 01.01.2010 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 08.10.2018 № 2463/13-01-13-07/ НОМЕР_1 .

Згідно висновків акту перевірки позивачем встановлено порушення:

- п.49.1, п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2012, 2013, 2015, 2016 роки та перекручення даних у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік;

- пп.14.1.213 п.14.1 ст.14, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168, пп.170.11.1 п.170.11 ст.170, п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб в сумі 22 722 039,43 грн., в тому числі за 2012 рік - 1 120 525,82 грн., за 2013 рік - 2 365 547,39 грн., за 2014 рік - 4 007 085,01 грн., за 2015 рік - 15 100 469,22 грн., за 2016 рік - 128 412,00 грн.;

- пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6. п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», в результаті чого донараховано військового збору за 2015, 2016 роки на загальну суму 1 143 692,95 грн., в тому числі за 2015 рік - 1 132 991,94 грн., за 2016 рік - 10 701,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області 06.11.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 28 402 549,29 грн.;

- № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 680 грн.;

- № , яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору в сумі 1 429 616,19 грн.

Згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість від 10.10.2019 №1224/9/13-01-51-08 за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 45 560 056, 72 грн., яка виникла в результаті несплати у встановлені терміни грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, визначених податковими повідомленнями-рішеннями.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов`язань обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки у ОСОБА_1 виник податковий борг, який є узгодженим, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення без врахування всіх фактичних обставин справи та надання їм належної правової оцінки, у зв`язку із чим воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

В свою чергу, у відповідності до норм абзацу 1 пункту 57.1, пункту 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 06.11.2018:

- № , яким збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 28 402 549, 29 грн. (з яких за податковим зобов`язанням - 22 722 039,43 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5 680 509,86 грн.);

- № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 680,00 грн.;

- № , яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору в сумі 1 429 616,19 грн. (з яких за податковим зобов`язанням - 1 143 692,95 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 285 923,24 грн.).

Відповідачем вказані податкові повідомлення-рішення оскаржено в судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019 та постановою Верховного суду від 02.03.2020, в адміністративній справі № 640/18930/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Зі змісту судового рішення першої інстанції, з яким погодились суди вищих інстанцій, вбачається, що контролюючим органом доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень та надано достатньо належних доказів в підтвердження фактів неподання ОСОБА_1 декларацій про майновий стан та доходи за 2012, 2013, 2015, 2016 роки, отримання нею іноземних доходів в розмірі 120 359 165, 61 грн., з яких вона не сплатила податок. У акті перевірки зроблений розрахунок суми податку на доходи фізичних осіб, який підлягав сплаті із цієї суми доходу, в розрізі податкових зобов`язань за 2012, 2013, 2014, 2015 та 2016 роки, а також розрахунок військового збору за 2015, 2016 роки, який визнано судами вірним. Крім того, судом першої інстанції зроблено висновок, що контролюючий орган правомірно визначив ОСОБА_1 податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2012, 2013 та 2014 роки без дотримання строку давності 1095 днів, оскільки податкові декларації за ці звітні (податкові) періоди нею не були подані.

Відповідно до частини другої статті 255 КАС України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

За таких обставин, рішення суду від 27.03.2019 у справі № 640/18930/18 набрало законної сили 12.08.2019.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно картки особового рахунку та довідки про заборгованість від 10.10.2019 № 1224/9/13-01-51-08 відповідачу також нараховано пеню на загальну суму 15 727 212, 18 грн.

В силу вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.

Доказів сплати визначеної суми податкового зобов`язання у встановленому порядку до суду не надано, а тому спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, контролюючим органом надіслано відповідачу податкову вимогу від 15.08.2019 № 99451-50, яка надіслана на адресу відповідача засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем належних доказів про сплату податкових зобов`язань у розмірі 45 560 056, 72 грн., як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, не надано, як і не надано доказів щодо оскарження зазначеної податкової вимоги, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Доводи апелянта про протиправність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки ОСОБА_1 , а також прийнятих податкових повідомлень рішень, на підставі яких виник спірний податковий борг, колегія суддів не бере до уваги, оскільки як вже було зазначено вище, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019 та постановою Верховного суду від 02.03.2020, в адміністративній справі № 640/18930/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

При цьому, інші аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 01.02.2021.