Справа № 160/6740/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
судді Третього апеляційного адміністративного суду Іванова С.М.
28 січня 2021 року Справа № 160/6740/20
за наслідками розгляду апеляційної скарги Державної судової адміністрації України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року в адміністративній справі №160/6740/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна судова адміністрація України, Головне управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна судова адміністрація України, Головне управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якою встановлено на 1 січня календарного року, а також надбавки за вислугу років у розмірі 50%, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 травня 2020 року по 29 травня 2020 року, а також здійснити перерахунок оплати щорічної відпустки за травень-червень 2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 травня 2020 року по 29 травня 2020 року із застуванням щомісячного обмеження її нарахування, передбаченого частиною третьою статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року.

Зобов`язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якою встановлено на 1 січня календарного року, а також надбавки за вислугу років у розмірі 50%, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 травня 2020 року по 29 травня 2020 року.

В задоволенні решти позову - відмовлено.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані дії відповідача та, як наслідок, зменшення нарахування і виплати суддівської винагороди за період з 01 травня 2020 року по 29 травня 2020 року є протиправними.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна судова адміністрація України, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що починаючи з 18.04.2020 року відповідач не мав правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 року апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України було залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року в адміністративній справі №160/6740/20 було залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти окрему думку.

Вважаю помилковим висновок суду апеляційної інстанції про залишення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року без змін, з огляду на наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 Указом Президента України "Про призначення суддів" № 674/2008 від 25 липня 2008 року призначена на посаду судді Покровського районного суду Дніпропетровської області строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України "Про обрання суддів" № 326-VII від 06 червня 2003 року ОСОБА_1 обрана безстроково на посаду судді Покровського районного суду Дніпропетровської області.

Наказом голови Покровського районного суду Дніпропетровської області № 1-к/тр від 08 січня 2020 року ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу, як такій, що має стаж роботи більше 20 років.

Згідно розрахункового листа за травень 2020 року - посадовий оклад судді - 63060,00 грн., доплата за вислугу років - 23232,63 грн., проте застосовано обмеження у виплаті в сумі 34896,84 грн.

Не погодившись зі здійсненням наведеного обмеження, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Так, статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді становить: судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Відповідно до частини 5 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Частиною 9 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

В свою чергу, 12 березня 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин, кінцева дата якого з урахуванням внесених до вказаної Постанови змін неодноразово змінювалася, збільшуючи строк його дії.

18 квітня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року № 553-IX, яким Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" доповнено статтею 29, відповідно до якої встановлено, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті).

Отже, вказаним Законом було визначено граничний розмір заробітної плати (суддівської винагороди) на період дії карантину і вказаний Закон був чинним, а відтак мав бути застосований відповідачем у спірному періоді при нарахуванні та виплати позивачу суддівської винагороди.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що у спірному періоді нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди були чинними положення ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", вважаю, що відсутні підстави для висновку про неправомірність дій відповідача у спірних відносинах.

В подальшому рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", однак останнє не впливає на визначення правомірності дій відповідача у спірних відносинах, тому як в силу приписів ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Крім того, слід звернути увагу і на рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) в якому зазначено, що суди під час вирішення справ, керуються, зокрема принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Посилання колег на принцип "lex posterior generalis non derogat priori speciali" вважаю не доречним, з урахуванням того, що за правовою доктриною, останній може бути застосований, в разі якщо це не обумовлюється в самому законі, що прийнятий пізніше, що в даному випадку було зроблено в Законі України "Про державний бюджет України на 2020 рік", який було доповнено ст. 29.

Враховуючи зазначене, вважаю, що апеляційна скарга Державної судової адміністрації України підлягає задоволенню, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Суддя С.М. Іванов