Справа № 200/5955/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року справа №200/5955/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 р. (у повному обсязі складено 30 вересня 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/5955/20-а (головуючий І інстанції суддя Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.06.2020 року звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила визнати протиправним та скасувати рішення № 391 від 29 травня 2020 року відповідача про відмову їй у перерахунку пенсії, призначеної згідно Закону України «Про прокуратуру» за її заявою від 21.05.2020 року № 1552; зобов`язати відповідача провести їй з 01.04.2020 року перерахунок призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» пенсії згідно заяви від 21.05.2020 року № 1552 у зв`язку з підвищенням заробітної плати та збільшенням вислуги років, виходячи з повних 20 років роботи на посадах прокурорів, що складає 90 відсотків суми чинного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області від 31.01.2020 № 18-524вих-20; вирішити питання судових витрат (а.с. 1-17).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 200/5955/20-а позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28 травня 2020 року № 391 «Про відмову в перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати».

Зобов`язано Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку із збільшенням складових заробітної плати та у зв`язку із збільшенням вислуги років, подану через веб-портал Пенсійного фонду України 21 травня 2020 року і зареєстровану за № 1552, з врахуванням додаткової заяви до неї від 21 травня 2020 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 113-122).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив виключити із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції правову оцінку суду про неможливість застосування даних довідки прокуратури Донецької області від 30 березня 2020 року у зв`язку з тим, що в ній відсутні відомості про заробітну плату позивача, які необхідні для перерахунку пенсії відповідно до вимог ст. 2, 3, 4 ст. 86 Закону № 1697, зокрема, в цій довідці відсутні дані про розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії за будь-які 60 місяців за вибором позивача. Скасувати частково рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що у наданій їй довідці Прокуратури Донецької області про заробітну плату від 31.03.2020 року за грудень 2019 року наявні відомості про розмір місячного заробітку, складові якого включають види оплати праці на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З урахуванням наведеного вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Також, було надано клопотання про долучення до апеляційної скарги доказів, яке не підлягає задоволенню, оскільки стосується порядку виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є громадянкою України, з 21 червня 2013 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в її паспорті (а.с. 21).

З 10 липня 1998 року і по теперішній час позивач проходить службу в органах прокуратури, що підтверджено відповідними записами в її трудовій книжці (№№ 17-24) (а.с. 22-30).

На час виникнення спірних правовідносин позивач обіймала посаду прокурора Торецького відділу Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області.

Позивачу призначена пенсія за вислугу років, що підтверджено пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України 26 липня 2009 року (а.с. 32).

Пенсія за вислугу років призначена з 03 липня 2009 року на підставі ст. 50-1 Закону № 1789 в розмірі 73% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою прокурора. Розмір пенсії становив 2 807,66 грн.

Крім права на пенсію за вислугу років, позивач має право на пенсію за віком відповідно до Закону України 09 липня 2003 року № 1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

13 серпня 2018 року позивач реалізувала право на вибір виду пенсії та звернулася до Торецького ОУ ПФУ з заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

З 13 серпня 2018 року і по 14 січня 2020 року позивач отримувала пенсію за віком.

14 січня 2020 року позивач звернулася до Торецького ОУ ПФУ з заявою про перерахунок пенсії, в якій просила поновити виплату пенсії за вислугу років замість пенсії за віком.

З 14 січня 2020 року Торецьке ОУ ПФУ поновило виплату позивачу пенсії за вислугу років, яка була призначена відповідно до Закону № 1789, в розмірі 73% від суми заробітної плати, що становило 2 807,66 грн. Виплата пенсії за вислугу років поновлена на підставі рішення Торецького ОУ ПФУ від 20 січня 2020 року № 24.

15 січня 2020 року позивач звернулася до Торецького ОУ ПФУ з заявою про перерахунок пенсії. Позивач просила провести перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку із збільшенням заробітної плати за два відпрацьовані роки. Серед документів, які позивач надала до пенсійного органу, була довідка прокуратури Донецької області від 09 січня 2020 року № 18-85-34 про складові заробітної плати.

Згідно з цією довідкою станом на 01 січня 2020 року посадовий оклад позивача, яка працює на посаді прокурора прокуратури в Торецькому відділі Костянтинівської місцевої прокуратури (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505) становить 5 660,00 грн.; надбавка за вислугу років 40% (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1090) становить 2 264,00 грн.; всього - 7 924,00 грн.

В додатку до довідки від 09 січня 2020 року № 18-85-34 наведені відомості про складові заробітної плати позивача за період з січня 2018 року по грудень 2019 року.

23 січня 2020 року за результатами розгляду заяви позивача Торецьке ОУ ПФУ прийняло рішення № 63.

Цим рішенням пенсійний орган відмовив позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1697, посилаючись на відсутність механізму проведення такого перерахунку.

31 січня 2020 року позивач звернулася до Торецького ОУ ПФУ з заявою про перерахунок пенсії. Позивач просила провести перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку із збільшенням вислуги років.

Серед документів, які позивач надала до пенсійного органу, були трудова книжка та довідка прокуратури Донецької області від 09 січня 2020 року № 11/27.

Ця довідка засвідчувала факт того, що станом на 09 січня 2020 року стаж роботи позивача в органах прокуратури становить 21 рік 05 місяців 29 днів.

06 лютого 2020 року за наслідками розгляду зави позивача Торецьке ОУ ПФУ прийняло рішення № 164, яким відмовило в перерахунку пенсії.

16 березня 2020 року Торецьке ОУ ПФУ прийняло рішення № 292, яким переглянуло рішення № 63 та відмовило в перерахунку пенсії згідно з Законом № 1697 у зв`язку з тим, що позивач не надала документи про зміну складових заробітної плати з 13 грудня 2019 року.

09 квітня 2020 року позивач звернулася до Торецького ОУ ПФУ з заявою про перерахунок пенсії, до якої додала довідку прокуратури Донецької області від 31 березня 2020 року № 18-524вих-20.

Відповідач розглянув цю заяву в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

Листом від 22 квітня 2020 року № 71/Р-07-01-04 відповідач повідомив, що законодавство не передбачає можливість подання додаткових документів для перерахунку пенсії, а тому немає підстав переглядати заяви про перерахунок пенсії від 15 січня 2020 року № 188 та від 31 січня 2020 року № 483 у зв`язку з наданням довідки від 31 березня 2020 року № 18-524вих-20. Позивачу роз`яснено, що проведення перерахунку пенсії на підставі заяви, надісланої засобами поштового зав`язку, не передбачено законодавством; запропоновано звернутися з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 31 березня 2020 року № 18-524вих-20 через веб-портал Пенсійного фонду України.

21 травня 2020 року через веб-портал Пенсійного фонду України позивач подала заяву про призначення пенсії, зареєстровану за № 1552.

В цій заяві позивач просила перерахувати пенсію у зв`язку із збільшенням заробітної плати.

В доповнення до заяви від 21 травня 2020 року засобами поштового зв`язку позивач надіслала відповідачу заяву, в які просила вважати її заяву від 21 травня 2020 року, подану через веб-портал Пенсійного фонду України, як заяву про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням вислуги років на підставі довідки прокуратури Донецької області про заробітну плату від 31 березня 2020 року № 18-524вих-20.

Позивач просила провести перерахунок відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789 в розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку на підставі довідки прокуратури Донецької області про її заробітну плату від 31 березня 2020 року № 18-524вих-20 з урахуванням положень ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 щодо перерахунку пенсії працюючим пенсіонерам у зв`язку із збільшенням вислуги років. Позивач вказала, що за період з липня 2009 року по січень 2020 року її вислуга років збільшилася, згідно з довідкою прокуратури Донецької області від 09 січня 2020 року № 11/27 стаж її роботи в органах прокуратури на посадах прокурора складає 21 рік 05 місяців 29 днів. Зазначила, що документи, що підтверджують вказані підстави для перерахунку, долучені до її заяв від 15 та 31 січня 2020 року, а тому просила здійснити перерахунок за документами пенсійної справи, у тому числі поданими у 2020 році.

Разом з заявою від 21 травня 2020 року позивач надала відповідачу довідку прокуратури Донецької області від 31 березня 2020 року № 18-524вих-20.

Згідно з цією довідкою нарахована позивачу заробітна плата за грудень 2019 року склала 60 704,25 грн., в тому числі: посадовий оклад - 5 660,00 грн.; надбавка за таємність - 849,00 грн.; надбавка за вислугу років (40%) - 2 264,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливої роботи (60%) - 4 754,40 грн.; премія щомісячна - 46 804,80 грн.; індексація - 372,05 грн. На всі види оплати праці, включені в довідку, нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в межах максимальної суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок (а.с. 40-42).

28 травня 2020 року відповідачем було відмовлено позивачу в перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати.

Відмовляючи у перерахунку пенсії, відповідач виходив з такого.

Відповідно до рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 працівникам прокуратури згідно із Законом України «Про прокуратуру» перерахунок проводиться, зокрема, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок проводиться у разі прийняття нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Перерахунок проводиться за зверненням пенсіонерів до органів Пенсійного фонду України (незалежно від факту їх роботи) на підставі довідок про заробітну плату, виданих органом прокуратури, в яких складові заробітної плати визначаються на момент виникнення права на перерахунок (дата збільшення заробітної плати, в тому числі її складових).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» затверджено схеми посадових окладів прокурів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур.

При цьому п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1155 встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно з Законом України «Про прокуратуру».

Перерахунки працівникам прокуратури проводяться лише у разі індивідуальних змін, а саме: призначення на вищу посаду, збільшення вислуги років, присвоєння почесного звання або наукового ступеня, збільшення розміру складових заробітної плати пенсіонера, за кожні дві відпрацьовані роки з дати призначення/перерахунку пенсії, після звільнення з роботи.

При перерахунку пенсії в довідку про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) враховується посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

В довідці про складові заробітної плати/грошового забезпечення (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначенням/перерахунком пенсії) враховуються інші складові заробітної плати (крім посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років), які визначаються за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на прокурорських посадах підряд перед зверненням за перерахунком пенсії.

Перерахунок пенсії проводиться з дати звернення за перерахунком пенсії.

Право на перерахунок пенсії на викладених умовах виникає за зверненнями, що надходять починаючи з 13 грудня 2019 року, для яких момент виникнення права на перерахунок пенсії настав не раніше 13 грудня 2019 року.

Заявницею надані довідки про складові заробітної плати від 09 січня 2020 року № 18-85-34 і від 31 березня 2020 року № 18-524вих20, які не відповідають встановленому зразку.

Позивачем не надана довідка про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи на прокурорських посадах підряд перед зверненням за перерахунком пенсії.

Виходячи з таких міркувань, пенсійний орган дійшов висновку про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 86 Закону № 1697, оскільки згідно з наданими документами, відсутні відомості про настання індивідуальних змін після 13 грудня 2019 року, які впливають на збільшення заробітної плати (а.с. 43).

25 травня 2020 року Донецький окружний адміністративній суд ухвалив рішення у справі № 200/2116/20-а за позовом позивача до Торецького ОУ ПФУ, яким позов задовольнив частково; визнав протиправними і скасував рішення Торецького ОУ ПФУ від 23 січня 2020 року № 63 та від 16 березня 2020 року № 292; зобов`язав Торецьке ОУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 в первинній редакції на підставі довідки прокуратури Донецької області від 09 січня 2020 року № 18-85-34 в розмірі 73% місячної заробітної плати, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 13 грудня 2019 року; в іншій частині позовних вимог - відмовив.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо в частині відмови у задоволені позовних вимог з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, в тому числі право на пенсійне забезпечення.

На час призначення позивачу пенсії за вислугу років (03 липня 2009 року) пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих регламентувала ст. 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789), який діяв у редакції від 25 вересня 2008 року.

Частиною 1 ст. 50-1 Закону № 1789 було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 4 ст. 50-1 Закону № 1789 було встановлено, що працівникам, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при страховому стажі 25 років і більше, а жінками - 50 років при страховому стажі 20 років і більше, пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги. За кожний рік страхового стажу понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія збільшується на один відсоток місячного заробітку, з якого вона обчислюється.

Позивач реалізувала своє право на пенсійне забезпечення та з 03 липня 2009 року їй призначена пенсія за вислугу років в розмірі 73% від суми місячної заробітної плати. Пенсія призначена на підставі ч. 4 ст. 50-1 Закону № 1789, виходячи з віку позивача, її стажу служби в органах прокуратури та страхового стажу.

За редакцією ч. 12 ст. 50-1 Закону № 1789 обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789 перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, на час призначення позивачу пенсії за вислугу років ст. 50-1 Закону № 1789 гарантувала право прокурорів на перерахунок пенсії, а підстави і порядок проведення такого перерахунку були визначені ч. ч. 12 та 17 цієї статті.

Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668) були внесені зміни до ст. 50-1 Закону № 1789.

Ці зміни стосувалися умов призначення пенсії за вислугу років, зменшення її максимального розміру до 80% місячного заробітку.

Зокрема, ч. 3 ст. 50-1 Закону № 1789 в редакції Закону № 3668 було передбачено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Частиною 4 ст. 50-1 Закону № 1789 в редакції Закону № 3668 передбачалось, що середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин і вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах, установлених на дату звернення за пенсією.

Положення ст. 50-1 Закону № 1789 в частині, що стосується підстав та порядку перерахунку пенсій, змін не зазнали. Відбулась лише зміна порядкових номерів частин статті, що регламентують вказаний порядок та підстави, а саме ч. 12 ст. 50-1 Закону № 1789 змінила порядковий номер на ч. 13, а ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789 - на ч. 18.

14 жовтня 2014 року прийнятий Закон України № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697).

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури тепер регулює ст. 86 Закону № 1697.

В первинній редакції ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 передбачала таке: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

В свою чергу, ч. 2 ст. 86 Закону № 1697 в первинній редакції було визначено: «Пенсія призначається в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

За унормуванням ч. 3 ст. 86 Закону № 1697 в первинній редакції розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Згідно з ч. 4 ст. 86 Закону № 1697 в первинній редакції середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Отже, первинна редакція ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 та ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789 містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону № 1697 щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей) неодноразово змінювався, переважна більшість статей, у тому числі ст. 86 цього Закону, набрали чинності з 15 липня 2015 року.

Водночас з 15 липня 2015 втратив чинність Закон №1789 (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).

Отже, з 15 липня 2015 року втратили чинність положення ст. 50-1 Закону № 1789, крім ч. ч. 3, 4, 6 та 11 цієї статті. Ч. ч. 3, 4 ст. 50-1 Закону № 1789 залишилися чинними в редакції Закону № 3668.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76), серед іншого, внесено такі зміни:

ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789 (діяла до 15 липня 2015 року) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»;

ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено в такій редакції: «20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Як наслідок, починаючи з 01 січня 2015 року в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, Кабінету Міністрів України.

Впродовж 2015-2019 Кабінет Міністрів України не визначив умов та порядку перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

Аналогічні висновки були викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року по справі № 127/11766/16-а, від 14.02.2018 року по справі № 569/5531/16-а, від 22.08.2018 року по справі № 754/15912/16-а.

13 грудня 2019 року Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив рішення № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ.

Цим рішенням Конституційний Суду України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; визначив, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення № 7-р(II)/2019:

частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення;

частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

«20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Первинна редакція ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 до 13 грудня 2019 року (дата ухвалення Конституційним Судом України рішення № 7-р(II)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом № 76 цю первинну редакцію з 01 січня 2015 року було змінено на речення «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», тобто ці зміни було внесені в текст ст. 86 Закону № 1697 ще до дати набрання нею чинності (15 липня 2015 року).

Як наслідок, ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 набрала чинності 13 грудня 2019 року та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати.

Тобто, на момент звернення до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» діяла в первинній редакції закону від 14.10.2014 року № 1697 та надавала право позивачу на проведення перерахунку пенсії як працюючому пенсіонеру в зв`язку з збільшенням розміру складової заробітної плати з дати прийняття рішення Конституційним Судом України від 13.12.2019 року у справі № 7-р(ІІ)2019.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийняті доводи відповідача про те, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури на підставі постанови КМУ від 11.12.2019 року № 1155, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 року № 1155, яка набрала чинності з 01.01.2020 року (далі - Постанова № 1155), затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур згідно з додатками 1 - 3.

За змістом п. 7 Постанови № 1155 зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Водночас, пунктом 6 Постанови № 1155 установлено, що для прокурорів, умови оплати праці яких затверджені цією постановою, не застосовуються умови оплати праці працівників органів прокуратури, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Оскільки позивачу видано довідку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505, то постанова № 1155 не застосовується до спірних правовідносин.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що «права делегування законодавчої функції парламентом іншому органу влади (у даному випадку Кабінету Міністрів України) Конституцією України не передбачено, про що зазначено у рішеннях Коституційного Суду України від 9 жовтня 2008 року № 22-рп/2008, від 23 червня 2009 року № 15-рп/2009, від 20.05.2020 №14-рп/2010.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказував, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Також зазначено, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесенням змін до чинних законів за ст.22 Конституції України недопустимі. Таким чином, особи, які отримують пенсію за Законом України «Про прокуратуру» мають право на її перерахунок органами Пенсійного фонду України на підставі поданих такими пенсіонерами документів, зокрема довідок щодо розміру заробітної плати за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час здійснення перерахунку.

Серед іншого, при вирішенні даної справи суд виходить з того, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. № 3477-ІV, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також, практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Пенсія, як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю, матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., відповідно до якої, «Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції». Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014р. зазначено, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до п. 21 рішення від 01.06.2006р. у справі «Федоренко проти України» (заява № 25921/02), Європейський суд з прав людини, з урахуванням статті 1 Першого протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися активом: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто, встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин, як на свою власність.

Тобто, в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність правомірних (законних) очікувань є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності правомірних очікувань, у розумінні практики ЄСПЛ, є достатні законні підстави. Інакше кажучи, правомірні (законні) очікування - це очікування можливості здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі, якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005р. № 5-рп/2005, від 29.06.2010р. № 17-рп/2010, від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, від 11.10.2011р. № 10-рп/2011).

Виходячи з вищенаведеного, відмова у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі та у порядку, визначеному законом, чинним на момент призначення пенсії позивачу, є втручанням у майнові права позивача у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на лист Офісу Генерального прокурора від 18.02.2020 року за № 27-698вих.20, у зв`язку з тим, що лист носить лише інформативний характер та не є законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі № 200/2116/20-а набрало законної сили 24 вересня 2020 року у зв`язку з поверненням апеляційної скарги Торецькому ОУ ПФУ ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду (а.с. 101-106).

19 травня 2020 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 200/3060/20-а за позовом позивача до Торецького ОУ ПФУ, яким позов задовольнив частково; визнав протиправним і скасував рішення Торецького ОУ ПФУ від 06 лютого 2020 року № 164; зобов`язав Торецьке ОУ ПФУ провести позивачу 01 лютого 2020 року перерахунок призначеної відповідно до Закону № 1789 пенсії згідно з заявою від 31 січня 2020 року № 485 на підставі документів пенсійної справи та з урахуванням правової позиції суду, викладеної в даному рішенні; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 200/3060/20-а набрало законної сили 24 вересня 2020 року у зв`язку з поверненням апеляційної скарги Торецькому ОУ ПФУ ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду (а.с. 107-112).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На незмінність відсоткового розміру вже призначених пенсій вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні у зразковій справі № 240/5401/18 від 04.02.2019 р. Таку ж правову позицію цей же суд сформував у справі № 360/1428/17 від 12.11.2019 р., в рішенні якого занотував, що на осіб, яким пенсію було призначено до 01.01.2016 р., обмеження щодо її максимального розміру не поширюється. Аналогічну позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 06.10.2015 р. у справі № 127/11720/14-а. Обмеження з цього приводу розповсюджуються лише на осіб, які стали отримувачем пенсій за Законом України «Про прокуратуру» з 01.01.2016 р.

На виконання рішення суду № 200/3060/20-а управлінням з 01.02.2020 року проведено перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків від заробітку (а.с. 147-149).

Таким чином, відповідач повинен був провести позивачу перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі її заяви від 21.05.2020 року № 1552 у зв`язку з підвищенням заробітної плати та збільшенням вислуги років, виходячи з повних 20 років роботи на посадах прокурорів, що складає 90 відсотків суми чинного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області від 31.03.2020 року № 18-524вих-20, з 01.04.2020 року.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду у зразковій справі № 560/2120/20 від 14.09.2020 року.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 28 травня 2020 року № 391.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку із збільшенням складових заробітної плати та у зв`язку із збільшенням вислуги років, подану через веб-портал Пенсійного фонду України 21 травня 2020 року і зареєстровану за № 1552, з врахуванням додаткової заяви до неї від 21 травня 2020 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як встановлено судом, позивач звертався до пенсійного органу з відповідною заявою про перерахунок пенсії у травні 2020 року, тобто після прийняття Конституційним Судом рішення від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/2013), долучивши довідку від 31.03.2020 року № 18-524вих-20.

З зазначеної довідки вбачається, що нарахована позивача заробітна плата за грудень 2019 року склала 60 704,25 грн., в тому числі: посадовий оклад - 5 660,00 грн.; надбавка за таємність - 849,00 грн.; надбавка за вислугу років (40%) - 2 264,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливої роботи (60%) - 4 754,40 грн.; премія щомісячна - 46 804,80 грн.; індексація - 372,05 грн. На всі види оплати праці, включені в довідку, нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в межах максимальної суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок (а.с. 40-42).

Доводи відповідача стосовно того, що заявницею надані довідки про складові заробітної плати, які не відповідають встановленому зразку та не надані довідки про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи на прокурорських посадах підряд перед звернення за перерахунком пенсії є неприйнятними, оскільки довідка про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи на прокурорських посадах необхідна для призначення пенсії, а не її перерахунку (ч. 3 ст. 86 Закону № 1697).

Згідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року у справі № 7р(II) 2019 з 13.12.2019 року однією з підстав для проведення перерахунку пенсій працівникам прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівником на рівні умов та складових заробітної плати.

Відповідно до ч. 12 ст. 50-1 Закону № 1789 обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Доказів недійсності вказаної довідки відповідачем не надано. Відтак, вказана довідка є належним та достатнім доказом розміру заробітної плати та саме на підставі такої довідки має бути проведений перерахунок пенсії позивача.

Таким чином апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції помилково зобов`язано Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку із збільшенням складових заробітної плати та у зв`язку із збільшенням вислуги років, подану через веб-портал Пенсійного фонду України 21 травня 2020 року і зареєстровану за № 1552, з врахуванням додаткової заяви до неї від 21 травня 2020 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, оскільки належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 245 КАС України, в даному випадку є зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі заяви від 21.05.2020 року № 1552, у зв`язку з підвищенням заробітної плати та збільшенням вислуги років, виходячи з повних 20 років роботи на посадах прокурорів, що складає 90 відсотків суми чинного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області від 31.03.2020 року № 18-524вих-20, з 01.04.2020 року, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На переконання суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону держорган може приймати різні рішення.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії на підставі рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19), а судом першої інстанції була встановлена протиправність його дій в цій частині, суд вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині зобов`язання Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку із збільшенням складових заробітної плати та у зв`язку із збільшенням вислуги років, подану через веб-портал Пенсійного фонду України 21 травня 2020 року і зареєстровану за № 1552, з врахуванням додаткової заяви до неї від 21 травня 2020 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що, у даних правовідносинах він діяв правомірно.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що внаслідок порушення норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у цій частині з ухваленням нового у відповідній частині.

Розподіл судових витрат здійснено з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись статями 272, 287, 308, 311, 315, п. 2, 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 р. - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 р. у справі № 200/5955/20-а - скасувати в частині зобов`язання Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку із збільшенням складових заробітної плати та у зв`язку із збільшенням вислуги років, подану через веб-портал Пенсійного фонду України 21 травня 2020 року і зареєстровану за № 1552, з врахуванням додаткової заяви до неї від 21 травня 2020 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Прийняти нову постанову в зазначеній частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі заяви від 21.05.2020 року № 1552, у зв`язку з підвищенням заробітної плати та збільшенням вислуги років, виходячи з повних 20 років роботи на посадах прокурорів, що складає 90 відсотків суми чинного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області від 31.03.2020 року № 18-524вих-20, починаючи з 01.04.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані: НОМЕР_1 , виданий Дзержинським МВ ГУМВС України у Донецькій області 06 липня 2011 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна грн.) 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 3 лютого 2021 року.

Колегія суддів Г.М. Міронова

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв