Справа № 240/13681/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13681/20
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач: Франовська К.С.

02 лютого 2021 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Франовської К.С.
суддів: Совгири Д. І. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати дії відповідача протиправними, які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні, починаючи з 1 березня 2018 року до 31 грудня 2018 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням і урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 7 грудня 2017 року №2246 "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 1 січня 2018 року;

- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо перерахунку починаючи з 1 березня 2018 року до 31 грудня 2018 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи і 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, а саме, встановленого Законом України від 7 грудня 2017 року №2246 "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 1 січня 2018 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

- визнати дії відповідача протиправними, які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні починаючи з 1 січня 2019 року до 19 червня 2019 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23 листопада 2018 року №2620 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 1 січня 2019 року;

- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо перерахунку, починаючи з 1 січня 2019 року до 19 червня 2019 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23 листопада 2018 року №2629 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 1 січня 2019 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати відповідача сплатити недоплачені протягом 2018 року та 2019 року суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 7 грудня 2017 року №2246 "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 1 січня 2018 року та Законом України від 23 листопада 2018 року №2629 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 1 січня 2019 року.

Позов мотивований тим, що під час проходження військової служби у період з 1 березня 2018 року до 19 червня 2019 року відповідачем нараховувались та виплачувались суми основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, без дотримання вимог постанови Кабінету міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", а саме без застосування пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 в частині врахування 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 року та 1 січня 2019 року, відповідно, при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням. На звернення позивача, відповідачем нарахування та виплата недоплачених сум основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 19 червня 2019 року, з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, проведена не була. Позивач стверджує, що такі дії відповідача призводять до недоплати йому сум основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення за вказаний період, чим порушують гарантовані чинним законодавством України права.

Позивач вважає, що має право на перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 1 березня 2018 року до 19.06.2019 року із урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". На думку позивача розміри посадового окладу та окладу за військовим званням повинні бути не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

На своє звернення щодо такого перерахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивач отримав відмову, яку вважає протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги вказує, що правила, передбачені пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017 і яким установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна платі не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, є помилковим, оскільки в даному закону не вказано, що даний пункт поширюється на порядок обчислення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України так як вони, відповідно до Законів України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" не відносяться до працівників і не отримують заробітну плату і інші виплати.

Тобто, суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме, п.3 розділу П "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-УШ, дія якого не поширюється на текст Приміток Додатків 1 та 14 до Постанови №704, в яких для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, застосовується така розрахункова величина як мінімальна заробітна плата.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що наведені позивачем у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваного рішення суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_1 є пенсіонером Збройних Сил України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію, призначену на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У липні 2020 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо перерахунку основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 19 червня 2019 року, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного в пункті 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи із 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, та множення на відповідний тарифний коефіцієнт (а.с.4).

Однак відповіді на своє звернення не отримав.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.2 ст.9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Положенням ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ зазначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

В Додатку 1 до Постанови № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Однак, в лютому 2018 року постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 було викладено у новій редакції, а саме: "4.Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

У той же час, згідно із Приміткою 1 Додатку 1 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт та відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено що, оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Подібне за змістом правове регулювання містить й примітка 1 до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу".

Таким чином, аналіз наведених приписів постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" свідчить про те, що розрахунки проводяться шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, що визначений Додатком 1 або Додатком 14.

Проте, як встановлено з матеріалів справи, з 01.03.2018 до звільнення відповідачем здійснювалась систематична недоплата належного грошового забезпечення ОСОБА_1 у належному розрахунку за посадовим окладом та окладом за військовим званням.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при проведенні розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням позивача слід виходити із розрахункової величини - 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, оскільки у примітках до Додатку 1 та Додатку 14 застосовано словесну конструкцію "але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року".

Разом з цим, суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ольсон проти Швеції", а саме, норма спеціального закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки.

Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах "Вєренцов проти України", "Кантоні проти Франції").

Відтак, суд наголошує, що нечіткість Постанови №704, коли Примітки до Додатків 1,14 на які покликається позивач і які, не визнає відповідач, є в свою чергу частинами даного нормативно-правового акта, які представляють державно-владний припис, призначений для спеціального текстового або символічного підкреслення, має супровідний характер.

Виходячи з наведеного та згідно з усталеною практикою Європейського суду, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах "Олександр Волков проти України", "G.G. та інші проти Болгарії").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.04.2008 в справі "Вассерман проти Росії" вказав, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

Отже, за таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 при обчисленні позивачу розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого законодавством на відповідний рік та зобов`язанням відповідача вчинити дії щодо такого перерахунку та сплатити недоплачені протягом 2018 та 2019 років до звільнення, суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції належним чином не дослідив порядок застосування та тлумачення наведених норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у позові, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Військогої частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні ОСОБА_1 , починаючи з 1 березня 2018 року до 31 грудня 2018 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 7 грудня 2017 року №2246 "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 1 січня 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України перерахувати ОСОБА_1 , починаючи з 1 березня 2018 року до 31 грудня 2018 року включно, розміри посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, а саме, встановленого Законом України від 7 грудня 2017 року №2246 "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 1 січня 2018 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

- визнати протиправними дії Військогої частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України,які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні починаючи з 1 січня 2019 року до 19 червня 2019 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23 листопада 2018 року №2620 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 1 січня 2019 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України перерахувати ОСОБА_1 , починаючи з 1 січня 2019 року до 19 червня 2019 року включно, розміри посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23 листопада 2018 року №2629 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 1 січня 2019 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити недоплачені з 01 березня 2018 року по 19 червня 2019 року суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 7 грудня 2017 року №2246 "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 1 січня 2018 року та Законом України від 23 листопада 2018 року №2629 "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 1 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 лютого 2021 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Боровицький О. А.