Справа № 215/6039/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 лютого 2021 року Справа № 215/6039/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до медичного директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги № 1» Бурової Ірини Михайлівни про визнання протиправною бездіяльності,-

ВСТАНОВИВ:

29.10.2020 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу надійшов позов ОСОБА_1 до медичного директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги № 1» Бурової Ірини Михайлівни, в якому позивач просить: - визнати протиправною бездіяльність медичного директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги № 1» Бурової І.М., яка виявилася у порушенні права бути присутнім при розгляді заяви (запиту) від 08.07.19р. вх169, права на інформацію, права на охорону здоров`я, медичну допомогу, права на ліквідацію перешкод при здійсненні його прав та законних інтересів, правової форми розгляду його заяви, правової позиції ст.ст. 3, 21, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 32, 49 Конституції України та постановити окрему ухвалу згідно ст. 249 КАС України; - визнати протиправною бездіяльність медичного директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги № 1» Бурової І.М., яка виявилася у не винесені за результатами розгляду звернення від 08.07.19р. вх169 рішення, постанови, тобто правового акту, тобто у відмові від управлінської функції.

02.11.2020 року ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до медичного директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги № 1» Бурової Ірини Михайлівни про визнання протиправною бездіяльності передано на розгляд Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

27.11.2020 року вказана справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Дєєву М.В.

04.12.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви про звільнення від спати судового збору та залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам ст.ст.160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

Позивач отримав вищевказану ухвалу 24.01.2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням долученим до матеріалів справи.

01.02.2021 року на адресу суду надійшла заява на виконання вимог ухвали від 04.12.2020 року відповідно до якої просить звільнити від сплати судового збору, у зв`язку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача, на підтвердження надано довідку №7476 від 01.12.2020 року про отримання ним щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи ОСОБА_2 , за період з грудня 2018 року по листопад 2020 року.

Розглянувши вказану заяву про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Надаючи оцінку наданої позивачем довідки, суд зазначає, що не може прийняти її як доказ скрутного матеріального стану позивача, оскільки з наданих документів не вбачається сума отриманого позивачем сукупного доходу за попередній календарний рік та не містить відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги, компенсації, тощо). Доказів, що вказана виплата є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального становища, позивачем не надано.

Тобто, вказана довідка не підтверджує відсутність у позивача іншого доходу для сплати судового збору, а лише встановлює факт отримання ним щомісячної компенсаційної виплати.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що обставини, які зазначив позивач не є підставою для звільнення від сплати судового збору, а сам позивач не надав доказів наявності інших підстав для звільнення його від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалах від 01.11.2019 року по справі №215/1961/19, від 17.10.2019 року №215/3786/18

Таким чином, станом на 03.02.2021 року позивач вимоги ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху не виконав та не усунув зазначені в ній недоліки, у встановлений судом строк.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст. 169, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ради про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв