Справа № 640/11958/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м. Київ № 640/11958/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка виразилася у відсутності належного контролю за роботою структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України та ненаданні своєчасної та ефективної допомоги державному виконавцю з питань примусового виконання судових рішень, що призвело до порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 у стягненні належних йому коштів;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити невідкладних дієвих заходів щодо належної організації виконання виконавчих документів, які перебувають на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо стягнення з ПрАТ «Суприм-К» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 1014444, 86 грн та 112475, 29 грн у відповідності до вимог чинного законодавства, встановивши належний контроль;

- відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_1 , пов`язаною з протиправною бездіяльністю Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка обумовлена відсутністю належного контролю за роботою структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України та ефективної допомоги державному виконавцю з питань примусового виконання судових рішень у сумі 500 000,00 грн за рахунок коштів державного бюджету України.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що при неодноразових зверненнях до Міністерства юстиції України щодо тривалого виконання державним виконавцем ОСОБА_2 рішень Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2016 та від 20.12.2016 відповідачем не було здійснено належної перевірки доводів позивача щодо порушень чинного законодавства, за наявності обгрунтованих підстав зі сторони відповідача не було забезпечено відновлення порушених прав позивача. Крім того, позивач вважає, що звернення які були направлені на адресу Міністерства юстиції України, були розглянуті іншим органом, який не наділений такими повноваженннями, що свідчить про порушення приписів частини третьої статті 15 Закону України "Про звернення громадян". Також, на думку позивача, службовими особами територіального управління Міністерства юстиції України не було вчинено всіх необхідних дій щодо перевірки законності та обгрунтованості дій державного виконавця, належна правова оцінка недолікам не надавалася. Позивач акценутвав увагу на тому, що протиправна бездіяльність відповідача проявилась у відсутності належного контролю за роботою структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України та ненаданні своєчасної та ефективної допомоги державному виконавцю з питань примусового виконання судових рішень, що призвело до порушення прав позивача на повну, всебічну та об`єктивну перевірку доводів, викладених у його письмових зверненнях. Попри зазначене, позивач вважає, що протиправна бездіяльність відповідача завдала йому не тільки матеріальної, а й моральної шкоди, оскільки відповідачем протягом тривалого строку не вживалися своєчасні дії та вичерпні заходи щодо усунення порушень закону для реального поновлення порушених прав позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2020 (суддя Васильченко І.П.) адміністративну справу №640/11958/20 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, визначено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 18.08.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти задоволення позову, вважає, що вимоги позивача є необгрунтованими та безпідставними, а також такими, що не грунтуються на дійсних обставинах справи, з огляду на що не можуть бути задоволені. Так, відповідач у своєму відзиві зазначив про те, що звернення позивача щодо невиконання рішень суду про стягнення коштів з ПрАТ «Суприм-К» були зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.01.2020 за №А-24286 та 13.02.2020 за №А-4641 відповідно, та скеровані для розгляду до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), оскільки відповідно до підпунктів 10, 11 пункту 4 Типового положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 № 1183/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.04.2016 за № 617/28747 Управління забезпечення примусового виконання рішень відповідно до покладених на нього завдань розглядає звернення громадян та юридичних осіб з питань, пов`язаних із виконанням рішень, аналізує стан цієї роботи, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг; розглядає запити на отримання публічної інформації.

Крім того, відповідачем повідомлено про те, що 14.04.2020 за № А-10809 в Міністерстві юстиції України зареєстровано звернення ОСОБА_1 від 08.04.2020 з приводу невиконання рішень суду про стягнення коштів з ПАТ «Суприм - К». Директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М. 16.04.2020 доручено заступнику начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести перевірку матеріалів виконавчого провадження № 59994221 по виконанню виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2016 № 757/29167/15-ц про стягнення з ПрАТ «Суприм - К» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 1 014 444,86 грн та виконавчого провадження № 59994340 по виконанню виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2017 № 757/19484/16-ц про стягнення коштів з ПАТ «Суприм-К» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 112 475,29 грн, щодо законності проведених виконавчих дій. За результатами проведених перевірок 29.04.2020 винесено відповідні постанови, якими дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_2 визнано такими, що вчинені з порушеннями вимог статей 13, 18, 56 Закону, пункту 7 розділу І і пункту 14 розділу III Інструкції, зокрема щодо строків прийняття рішень виконавцем та вчинення виконавчих дій; не здійснення заходів примусового виконання рішень в порядку, встановленому Законом. За виявлені порушення на даний час вирішується питання про притягнення державного виконавця ОСОБА_2 до відповідальності. При цьому, 13.04.2020 вищевказані виконавчі документи про стягнення коштів з ПАТ «Суприм-К» на користь ОСОБА_1 повторно пред`явлені заявником на виконання до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Таким чином, відповідач вважає, що посилання позивача на бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є незрозумілими та безпідставними, оскільки розглянувши скаргу позивача на дії та бездіяльність працівників Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відповідачем було вжито всіх об`єктивно можливих заходів, а саме проведено перевірки, та поставлено питання про притягнення до відповідальності винної особи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2020 адміністративну справу №640/11958/20 прийнято до провадження суддею Іщуком І.О .

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця від 05.12.2019, в якій просив відповідача провести всебічну та об`єктивну перевірку наведених фактів порушень виконавчого законодавства з боку державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 щодо бездіяльноті при примусовому виконанні виконавчих листів, що видав Печерський районний суд міста Києва, в яких стягувачем є ОСОБА_1 та вжити всіх дієвих заходів щодо їх усунення та поновлення конституційних прав стягувача, надавши обгрунтовану відповідь заявнику у передбачений законом строк.

Листом від 19.12.2019 №А-24286/20.4 відповідач повідомив позивача про те, відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. У зв`язку з чим Департаментом державної виконавчої служби звернення ОСОБА_1 від 05.12.2019 надіслано за належністю для розгляду в межах компетенції Головному територіальному управлінню юстиції у місті Києві в особі Управління державної виконавчої служби.

Листом від 08.01.2020 №1451/2-11 Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на виконання доручення Департаменту державної виконавчої виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.12.2019 №А-24286/20.4 проінформувало позивача про хід вчинених державним виконавчем дій, а також повідомило про те, що подальше виконання рішення суду буде здійснено відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач звернувся до Міністерства юстиції України із заявою (у порядку Закону України "Про звернення громадян") від 10.02.2020, в якій просив з`ясувати причини невиконання доручення відомства, про що повідомити автора обгрунтованою відповіддю у передбачений законом строк.

Листом від 25.02.2020 №А-4641/20.4 відповідач перенаправив повторне звернення позивача від 10.02.2020 за належністю для його розгляду в межах компетенції.

Листом від 10.03.2020 №А-880 Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на виконання доручення Департаменту державної виконавчої виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.02.2020 №А-4641/20.4 повідомило позивача про стан зведеного виконавчого провадження №60941390, до якого входило 2 (два) виконавчих провадження, а саме:

- виконавче провадження № 59994221 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 757/29167/15-ц від 14.04.2016 про стягнення з ПрАТ «СУПРИМ-К» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1240412,15 грн. (09.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження);

- виконавче провадження № 59994340 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 757/19484/16-ц від 08.06.2017 про стягнення з ПрАТ «СУПРИМ-К» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 112475,29 грн. (09.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження).

В свою чергу, 08.04.2020 позивач повторно звернувся до Міністерства юстиції України із відповідною скаргою, в якій просив силами Міністерства юстиції України провести грунтовне вивчення доводів скарги із витребуванням та вивченням виконавчих проваджень, вжити дієвих заходів щодо реагування, про що повідомити заявника у встановлений законом строк.

Листом від 06.05.2020 №4141/А-10809/20.4.2 повідомлено позивача про те, що директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М. доручено заступнику начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відповідно до вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та Розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу від 29.09.2016 № 2832/5), провести перевірку матеріалів виконавчого провадження № 59994221 по виконанню виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2016 № 757/29167/15-ц про стягнення з ПАТ «Суприм - К» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 1 014 444,86 грн та виконавчого провадження № 59994340 по виконанню виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2017 № 757/19484/16-ц про стягнення коштів з ПАТ «Суприм-К» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 112 475,29 грн, щодо законності проведених виконавчих дій. За результатами проведених перевірок 29.04.2020 винесено відповідні постанови, якими дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_2 визнано такими, що вчинені з порушеннями вимог статей 13, 18, 56 Закону, пункту 7 розділу І і пункту 14 розділу III Інструкції, зокрема щодо строків прийняття рішень виконавцем та вчинення виконавчих дій; не здійснення заходів примусового виконання рішень в порядку, встановленому Законом. На даний час вирішується питання про притягнення державного виконавця ОСОБА_2 до відповідальності. Враховуючи, що 13.04.2020 вищевказані виконавчі документи про стягнення коштів з ПАТ "Суприм" на користь позивача повторно перебувають на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), подальше виконання рішень суду буде організовано у відповідності до вимог чинного законодавства.

На думку позивача, лише після розгляду його звернення від 08.04.2020 відповідачем були встановлені суттєві порушення вимог законодавства державним виконавцем ОСОБА_2 стосовно строків прийняття ним рішень та вчинення виконавчих дій, нездійснення заходів примусового виконання рішень в порядку, встановленому Законом.

Окрім того, позивач вважає, що відповідачем при розгляді його звернень/скарг від 05.12.2019, від 10.02.2020 належна перевірка доводів щодо порушення чинного законодавства не організовувалася, формально встановлювався контроль, а його звернення надсилались для вирішення до територіального управління державної виконавчої служби, які й надавали відповідь, але не забезпечували поновлення порушених прав позивача.

Як зазначив позивач, відповідач не встановив своєчасного порушення вимог законодавства державним виконавцем ОСОБА_2 ; належна правова оцінка його діям відповідачем не була надана; необхідні заходи, у тому числі надання необхідних роз`яснень та рекомендацій державному виконавцю з питань примусового виконання рішень не вжиті, чим були грубо порушені права позивача на повну, всебічну та об`єктивну перевірку доводів його письмових звернень суб`єктом владних повноважень та поновлення його порушених прав, гарантованих статтею 40 Конституції України та ст.ст. 15-19 Закону України "Про звернення громадян".

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка виразилася у відсутності належного контролю за роботою структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України та ненаданні своєчасної та ефективної допомоги державному виконавцю з питань примусового виконання судових рішень, звернувся до суду з цим позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 4 вищевказаного Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

- порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

- створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

- незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з приписами частини першої статті 5 цього Закону звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Частиною четвертою цієї ж статті заборонено направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Аналіз наведених вище законодавчих норм дозволяє суду дійти висновку, що праву громадян на звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб кореспондує обов`язок останніх щодо розгляду цих звернень з урахуванням визначених законодавством їхніх повноважень та функцій. У разі, якщо питання, порушені у відповідному зверненні, не входять до таких повноважень і функцій, органи державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, підприємства, установи, організації , засоби масової інформації, посадові особи у п`ятиденний строк пересилають їх за належністю відповідному органу чи посадовій особі.

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до Міністерства юстиції України зі зверненнями/скаргами (від 05.12.2019, від 10.02.2020) стосовно належного виконання посадових обов`язків державним виконавцем Печерського РДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Петрухно С.Р., зокрема, щодо бездіяльності при примусовому виконанні виконавчих листів, що видав Печерський районний суд міста Києва: про стягнення з ПрАТ «СУПРИМ-К» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1240412,15 грн. (09.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження); про стягнення з ПрАТ «СУПРИМ-К» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 112475,29 грн. (09.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження).

Так, Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідні звернення та скарги позивача стосовно бездіяльності державного виконавця були надіслані за належністю для розгляду в межах компентенції.

При цьому, позивач вважає, що такі звернення та скарги мали розглядатися керівником відомства, та не мали вирішуватися на рівні відомства та надсилатися до територіальних органів державної виконавчої служби.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

При цьому, відповідно до листа Міністерства юстиції України України від 26.12.2008 №758-0-2-08-19 щодо застосування норм права при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Згідно з підпунктами 10, 11 пункту 4 Типового положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 № 1183/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.04.2016 №617/28747 Управління забезпечення примусового виконання рішень відповідно до покладених на нього завдань розглядає звернення громадян та юридичних осіб з питань, пов`язаних із виконанням рішень, аналізує стан цієї роботи, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг; розглядає запити на отримання публічної інформації.

Крім того, підпунктами 1, 4, 5 Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань організовує, контролює здійснення примусового виконання рішень у випадках, передбачених законом, відповідним відділом примусового виконання рішень та відділом державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України; здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями; аналізує результати діяльності з питань примусового виконання рішень відповідного відділу примусового виконання рішень, Відділу, розробляє заходи щодо підвищення ефективності їх функціонування тощо.

З урахуванням аналізу приписів законодавства слід дійти висновку, що надаючи відповіді на звернення позивача, відповідач керувався нормами Типового положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, яке, з урахуванням листа Міністерства юстиції України України від 26.12.2008 №758-0-2-08-19, підлягало застосуванню.

Як вважає позивач, протиправна бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виразилася у відсутності належного контролю за роботою структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України та ненаданні своєчасної та ефективної допомоги державному виконавцю з питань примусового виконання судових рішень, що призвело до порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 у стягненні належних йому коштів.

Суд не може погодитись з такими доводами позивача з огляду на те, що відповідно до листів Департаменту державної виконавчої служби від 19.12.2019 №А-24286/20.4 та від 25.02.2020 №А-4641/20.4 його письмові звернення від 05.12.2019 та від 10.02.2020 були взяті відповідачем до уваги, та згідно з дорученнями направлено для розгляду територіальним підрозділам в межах їх компетенції, що підтверджується вищевикладеним.

Крім того, суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, які б у своїй сукупності дали змогу дійти висновку про наявність факту протиправної бездіяльності відповідача, яка виразилася у відсутності належного контролю за роботою структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України та ненаданні своєчасної та ефективної допомоги державному виконавцю з питань примусового виконання судових рішень, оскільки своїми дорученнями останній доручив та взяв під контроль звернення позивача стосовно спірних правовідносин.

Як наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 03.06.2020 у справі №464/5990/16-а, під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Так, реагуючи на звернення позивача, відповідач своїм листом від 06.05.2020 №4141/А-10809/20.4.2 надав змістовну відповідь на звернення позивача від 08.04.2020, зазначивши про те, що подальше виконання рішень суду, на підставі яких видано виконавчі листи позивачеві, буде організовано у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також відповідачем зазначено про те, що за результатами проведених перевірок 29.04.2020 винесено відповідні постанови, якими дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_2 визнано такими, що вчинені з порушеннями вимог статей 13, 18, 56 Закону, пункту 7 розділу І і пункту 14 розділу III Інструкції, зокрема щодо строків прийняття рішень виконавцем та вчинення виконавчих дій; не здійснення заходів примусового виконання рішень в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до cтатті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З матеріалів справи вбачається, що звернення позивача від 05.12.2019, від 10.02.2020 та від 08.04.2020 були розглянуті в межах строків, визначених статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Додатково суд звертає увагу на правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від від 03.06.2020 у справі №464/5990/16-а, відповідно до якої для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Таким чином, на переконання суду, посилання позивача на бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є безпідставними, оскільки розглянувши скаргу позивача на дії та бездіяльність працівників Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відповідачем було вжито відповідні заходи, а саме проведено перевірку, та поставлено питання про притягнення до відповідальності винної особи, з огляду на що, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про протиправну бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що є підставою для відмови у задоволенні його позову в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка виразилася у відсутності належного контролю за роботою структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України та ненаданні своєчасної та ефективної допомоги державному виконавцю з питань примусового виконання судових рішень, що призвело до порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 у стягненні належних йому коштів.

Як наслідок, позовні вимоги в частині зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити невідкладних дієвих заходів щодо належної організації виконання виконавчих документів, які перебувають на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо стягнення з ПрАТ «Суприм-К» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 1014444, 86 грн та 112475, 29 грн у відповідності до вимог чинного законодавства, встановивши належний контроль та відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_1 , пов`язаною з протиправною бездіяльністю Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка обумовлена відсутністю належного контролю за роботою структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України та ефективної допомоги державному виконавцю з питань примусового виконання судових рішень у сумі 500 000,00 грн за рахунок коштів державного бюджету України задоволенню також не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при вчиненні та сприянні дій щодо надання відповідей на звернення позивача, діяв згідно приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.