Справа № 357/13150/20
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бебешко М. М. ,

при секретарі - Кравченко О. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету міської ради м. Біла Церква про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області через свого представника - адвоката Чередніченко Ю.М. (діє на підставі доручення Білоцерківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 08.12.2020 року № 586) з позовом про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, який 28.12.2020 року зареєстровано судом та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Бебешко М.М .

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 09.11.2020 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебував на майданчику для паркування транспортних засобі магазину «Велмарт», що знаходиться за адресою: м.Біла Церква, вул.Грибоєдова, 10-а, де підійшов до свого наглядно знайомого ОСОБА_3 , який в той момент торгував рибою зі свого автомобіля марки ВАЗ 2101 червоного кольору, а саме із причепа. Після чого, ОСОБА_3 попросив ОСОБА_1 придивитися за рибою, оскільки йому потрібно було сходити в магазин, на що він погодився. Через декілька хвилин до ОСОБА_1 під`їхала службова машина «Муніципальної варти», працівники якої запитали у ОСОБА_1 кому належить риба та автомобіль, на що останній відповів, що риба належить знайомому, і що він нею не торгує, а лише дивиться за нею поки не повернеться власник. Після чого працівник «Муніципальної варти» попросив пред`явити документи, що посвідчують особу. ОСОБА_1 повідомив, що документів у нього немає. Однак, оскільки останні наполягали на пред`явленні документів, він разом із працівниками «Муніципальної варти» поїхав до свого місця проживання, де взяв своє пенсійне посвідчення, яке надав працівникам «Муніципальної варти», які в свою чергу склали протоколи і наказали ОСОБА_1 підписати їх. Оскільки, ОСОБА_1 проходив лікування у Білоцерківському наркологічному територіальному медичному об`єднанні, то не усвідомлюючи за що саме розписується, підписав протокол про притягнення до адміністративної відповідальності. 24.11.2020 року на адміністративній комісії виконавчого комітету міської ради м.Біла Церква, за відсутності ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.152 КУпАП.

Вважаючи, що вказана постанова є незаконною, оскільки під час її складення було грубо порушено порядок притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП, а обставини скоєння правопорушення не відповідають дійсності, тому в його діях відсутній будь-який склад адміністративного правопорушення.

Посилаючись на вказані обставини просить суд скасувати постанову № 560/561 від 24.11.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо строку оскарження постанови про адміністративне правопорушення, то зазначив, що ОСОБА_1 особисто участі у розгляді справи 24.11.2020 не брав, оскільки на той час хворів, а копію постанови отримав 26.11.2020. Крім цього, через відсутність коштів на правову допомогу, ОСОБА_1 30.11.2020 звернувся за правовою допомогою до Білоцерківського місцевого центру з надання правової допомоги, але через відсутність документу з пенсійного фонду заяву у ОСОБА_1 прийняли тільки 04.12.2020, що підтверджується талоном про прийняття звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги. Подача та видача доручення надання правової допомоги зайняла тривалий проміжок часу.

Посилаючись на вказані обставини просив суд поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

29.12.2020 ухвалою судді позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху.

На адресу суду 30.12.2020 надійшов лист представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чередніченка Ю.М., до якого долучено дві копії квитанції про сплату судового збору та дві копії відповіді з КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4.

11.01.2021 року ухвалою судді прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Витребувано від адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152, 155 КУПАП.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі позивач ОСОБА_1 отримав 01.02.2020 року, відповідач Адміністративна комісія виконавчого комітету міської ради м. Біла Церква отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими до неї документами 18.01.2021. 26.01.2021 року представником відповідача за довіреністю В.Донченко, подано до суду відзив на позов, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що під час винесення оскаржуваної постанови, адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області розглянуто протоколи про адміністративні правопорушення від 09.11.2020 № 528/20, 529/20 та наявну фото та відео фіксацію зазначеного в протоколі адміністративного правопорушення. Враховуючи вимоги чинного законодавства, комісією було винесено постанову від 24.11.2020 № 560/561 про накладення адміністративного стягнення на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог статей 245, 246, 251, 252 КУпАП та Положення про адміністративні комісії Української РСР.

Зазначали, що позивачем не надано жодних належних доказів, достовірних, допустимих та достатніх доказів, що підтверджують незаконність, безпідставність винесення постанови, а також не надано доказів, що вказують на відсутність складу правопорушення передбаченого статтею 152 КУпАП. ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим у визначенні ст.277-2 КУпАП строки про дату, час та місце засідання комісії, жодних клопотань про перенесення розгляду справи не подавав.

Крім того, з доданих фотокопій та відеофіксації вбачається, що позивач здійснив вилив рідких відходів на майданчику для паркування транспортних засобів магазину «Велмарт».

Просили звернути суд на пропущення позивачем строків оскарження постанови. Відзив з додатками позивач ОСОБА_1 отримав 26.01.2021.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

09.11.2020 року начальником відділу контролю за благоустроєм КП БМР «Муніципальна варта» складено протокол № 528/20 про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що 09.11.2020 о 15 год. 38 хв. в м.Біла Церква поблизу будинку 10-А по вулиці Грибоєдова було виявлено, що гр. ОСОБА_1 вилив рідкі відходи на території загального користування міста, а саме на місці паркування автомобільного транспорту супермаркету «Велмарт», чим порушив вимоги Правил благоустрою території м.Біла Церква, а саме п.15.2.24, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.152 КУпАП.

Вказаний протокол містить відомості про долучення фото- та відеофіксації правопорушення.

09.11.2020 року начальником відділу контролю за благоустроєм КП БМР «Муніципальна варта» складено протокол № 529/20 про адміністративне правопорушення за ст.155 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що 09.11.2020 о 15 год. 40 хв. в м.Біла Церква по вулиці Грибоєдова 10-А було виявлено, що гр. ОСОБА_1 здійснював торгівельну діяльність з продажу риби із використанням засобів вимірювальної техніки без тавра та висновку про проходження періодичної перевірки в установленому законодавством порядку, чим порушив вимоги п.11 Постанови КМУ № 833 від 15.06.2006, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.155 КУпАП.

Вказаний протокол містить відомості про долучення фото- та відеофіксації правопорушення.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії розписки ОСОБА_1 запрошення (повістку) на засідання адміністративної комісії Білоцерківської міської ради на 14.00 годину 24.11.2020 отримав.

24.11.2020 адміністративною комісією виконавчого комітету міської ради м.Біла Церква винесено постанову № 560/561, якою визнано гр. ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн.

Вказану постанову гр. ОСОБА_1 отримав 27.11.2020.

Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови) (ч.2 ст.286 КАС України).

З копії матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, про що свідчить розписка, однак на засідання адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради о 14 год. 24.11.2020 не з`явився.

Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 560/561 від 24.11.2020 гр. ОСОБА_1 вручено особисто 27.11.2020. З адміністративним позовом звернувся до суду засобами поштового зв`язку 15.12.2020.

В обґрунтування причин пропущеного строку позивачем зазначено, що 30.11.2020 він через відсутність коштів на правову допомогу, звернувся за даною допомогою до Білоцерківського міського центру з надання правової допомоги, але через відсутність документів з пенсійного фонду, його заяву було прийнято лише 04.12.2020 року. Крім того, ОСОБА_1 страждає на психічне захворювання та у 2020 році звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра з приводу шизотипового розладу та проходив відповідне амбулаторне лікування, що підтверджується довідкою № 1832, виданою 21.12.2020 Комунальним некомерційним підприємством «Білоцерківська міська лікарня № 4».

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Отже, враховуючи зазначені ОСОБА_1 доводи клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовом, тривалість пропуску строку та обставин справи, суд вважає за можливе поновити пропущений процесуальний строк звернення ОСОБА_1 з позовною заявою до суду щодо оскарження рішення суб`єктів владних повноважень у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

Враховуючи зазначене, доводи позивача про поновлення строку звернення до суду із позовом є обґрунтованими та можуть бути визнані Судом поважною причиною пропуску строку, встановленого КАС України.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 152 КУпАП передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Обґрунтовуючи у відзиві на позов правомірність свого рішення (постанови) відповідачем було надано до суду протокол про адміністративне правопорушення № 528/20 від 09.11.2020, фото- та відео фіксацію під час виявлення та фіксування адміністративного правопорушення, при перегляді яких вбачається лише процедура складення протоколу, будь-яких пояснень особи, яка притягується до відповідальності та допиту свідків не містить, що не може бути належним доказом вчинення адміністративного правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП.

Статтею 152 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

В постанові про накладення адміністративного стягнення від 24.11.2020 адміністративною комісією виконавчого комітету міської ради м. Біла Церква не конкретизовано вилив яких саме побутових відходів здійснено на майданчику для паркування транспортних засобів магазину Велмарт», яким чином вказане порушує Правила благоустрою території населеного пункту, яке відношення до цього має безпосередньо ОСОБА_1 . В матеріалах адміністративної справи, копії яких надано відповідачем у справі, не міститься жодних доказів того, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність та має будь-яке відношення до транспортного засобу з причепом, поблизу якого здійснено вилив рідких побутових відходів.

Під час складення протоколів про адміністративне правопорушення від 09.11.2020 посадовою особою відділу контролю за благоустроєм КП «БМР та розгляді справи на засіданні адміністративної комісії не з`ясовано, чи перебував ОСОБА_1 в стані осудності, а саме чи міг останній усвідомлювати свої дії та керувати ними, що в свою чергу свідчить про те, що відповідачем не з`ясовано відсутність обставин, що виключають адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що під час судового розгляду відповідачем не були надані належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем, не спростовано твердження останнього про його не причетність до вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не з`ясовано чи перебував останній в стані осудності, а також не доведено, що відповідачем було вжито всіх можливих заходів для їх отримання, тому суд не вбачає підстав щодо доведеності вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що рішення відповідача суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято в порушення вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для скасування рішення відповідача і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Судові витрати у справі, що підлягають відшкодуванню позивачу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити позивачу ОСОБА_1 процесуальний строк, встановлений законом, на звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення суб`єкта владних повноважень - постанову адміністративної комісії виконавчого комітету міської ради м. Біла Церква № 560/561 від 24 листопада 2020 року про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати у справі в розмірі 420,40 грн., стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня її складення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, яким рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Адміністративна комісія виконавчого комітету міської ради м. Біла Церква, місце знаходження: 09117, Київська обл., м.Біла Церква, вул. Я.Мудрого, буд. 15, .

СуддяМ. М. Бебешко