Справа № 480/7870/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 р.Справа № 480/7870/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумський області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, по справі № 480/7870/20

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумський області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренка Володимира Олександровича про накладення штрафу від 26.10.2020 (ВП №63225339).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду України від 19 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренка Володимира Олександровича про накладення штрафу від 26.10.2020 ВП №63225339.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду України від 19.11.2020 року по справі №480/7870/20 та прийняти рішення, яким визнати правомірною постанову від 26.10.2020 року ВП № 63225339 про накладення штрафу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про безпідставність винесення виконавцем постанови про накладення штрафу, відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду не було виконано, через неврахування позивачем висновків суду, викладених в рішенні від 16.09.2019 року у справі №480/2943/19.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 у справі №480/2943/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Сумській області стосовно розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.05.2019 (вхідна дата 03.06.2019) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Калюжненської сільської ради Лебединського району Сумської області.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ідентифікаційний код 39765885) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2019 (вхідна дата 03.06.2019) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Калюжненської сільської ради Лебединського району Сумської області і прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

На виконання вказаного рішення 18.10.2019 позивачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято наказ від 18.10.2019 №18-13282/16-19-СГ про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, з тієї підстави, що бажана до відведення земельна ділянка накладається на масив, який включено до переліку земельних ділянок право на які буде встановлено на земельні торги. Відповідно до частини 3 ст. 136 Земельного кодексу України земельні ділянки включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, передаватися у користування до завершення торгів

04.12.2019 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 у справі №480/2943/19, було видано виконавчі листи.

07.10.2020 головним державним виконавцем розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа від 04.12.2019 по справі №480/2943/19 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63225339 (а.с.7). Пунктом 2 вказаної постанови зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Позивач 19.10.2020 звернувся до відповідача з листом № 8-18-0.62-5763/2-20, у якому зазначено про добровільне виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 та з проханням закінчити виконавче провадження і не стягувати з Головного управління виконавчий збір.

Відповідачем винесено постанову від 26.10.2020 про накладення штрафу на ГУ Держгеокадастру у Сумській області у розмірі 5100 грн (а.с.8).

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про накладення штрафу від 26.10.2020 є протиправною та не відповідає положенням Закону України "Про виконавче провадження", оскільки головним державним виконавцем у вказаній постанові зазначено його висновок про те, що рішення суду боржником не виконано, тому що рішення має бути прийнято з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України обов`язковість рішень суду (до яких належать і ухвали) визначена як одна з основних засад судочинства.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За змістом ст. 370 КАС України передбачено, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Іншими заходами примусового характеру, що передбачені цимЗаконом, у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону.

Згідно ч.1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону № 1404-VІІІ).

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 ст.18 Закону № 1404-VІІІ ).

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленомустаттею 27 цього Закону.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобв`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Проаналізувавши положеннястатті 63 Закону, суд вважає за доцільне зазначити, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення. Так, якщо рішення можливо виконати без участі боржника, державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає заходів примусового виконання рішення.

За висновком суду, виконання вищевказаного судового рішення можливе лише відповідачем у справі (боржником), оскільки вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою є повноваженням виключно Головного управління Держгеокадастру у Сумській області.

Згідно зі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, колегія суддів зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть слугувати будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид та обсяг яких залежить від характеру правовідносин, суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання та мотивів рішення, яке примусово виконується.

Матеріалами справи встановлено, що за змістом покладеного на позивача рішенням суду у справі №480/2943/19 зобов`язання, позивач був зобов`язаний повторно, з урахуванням висновків суду, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Калюженської сільської ради Лебединського району Сумської області, і прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що з огляду на положення ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України боржник повинен був прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у його наданні.

Позивачем на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року у справі №480/2943/19 було видано Наказ від 18.10.2019 року № 18-13282/16-19-СГ.

Повторно розглянувши вказану заяву, зазначеним наказом ГУ Держгеокадастру в Сумській області відмовило в її задоволенні, мотивувавши це тим, що бажана до відведення земельна ділянка накладається на масив, який включено до переліку земельних ділянок право на які буде встановлено на земельні торги. Відповідно до частини 3 ст. 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, передаватися у користування до завершення торгів.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року у справі №480/2943/19, з підстав неврахування висновків суду, викладених у вказаному рішенні, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Позивачем у своїй відмові, викладеній в Наказі від 18.10.2019 року № 18-13282/16-19-СГ, висновки суду було враховано, зокрема, заяву ОСОБА_1 від 30.05.2019 року про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність було повторно розглянуто, та наведено, передбачені у Земельному кодексі України підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що передумовою винесення постанови про накладення штрафу є обов`язок державного виконавця встановити причини невиконання або неповного виконання рішення суду. Крім того, державний виконавець повинен встановити поважність або не поважність причини, через які боржник не виконав рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що рішення суду у справі №480/2943/19 від 16.09.2019 набрало законної сили 17 жовтня 2019 року і з цього моменту підлягало обов`язковому виконанню. Так, позивачем було виконано рішення в межах наданих йому повноважень та у спосіб, визначений Земельним кодексом України та іншими законами.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренка Володимира Олександровича про накладення штрафу від 26.10.2020 (ВП №63225339).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративний суд від 19.11.2020 року у справі №480/7870/20 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумський області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 року по справі №480/7870/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко