Справа № 320/5185/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5185/20 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

відповідача Голяченка І.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року (прийняте в порядку письмового провадження, суддя Василенко Г.Ю.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП "Факторинг Україна" про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП "Факторинг Україна", в якому просив:

- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича пов`язані із визначенням основної винагороди у розмірі 394562,80 грн. та винесення 08.04.2020 постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №61762547 протиправними;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича скасувати пункт 3 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження №61762547 від 08.04.2020;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича скасувати постанову від 08.04.2020 ВП №61762547 про стягнення з боржника основної винагороди.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича щодо визначення основної винагороди у розмірі 394562,80 грн. та винесення 08.04.2020 постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №61762547; скасовано пункт 3 резолютивної частини постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про відкриття виконавчого провадження № 61762547 від 08.04.2020; скасованои постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича від 08.04.2020 ВП №61762547 про стягнення з боржника основної винагороди.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович подав апеляційну скаргу, з підстав порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що розрахував розмір основної винагороди за наступною формулою: Л х 10% - W, де Л- сума, що підлягає стягненню або вартість майна, що підлягає передачі, a W сума основної винагороди приватного виконавця. Таким чином, розрахунок основної винагороди приватного виконавця складає: З 945 628,04 грн. х 10% = 394 562,80 грн.

Апелянт звертає увагу, що у виконавчому листі №357/11297/13-ц виданому 07.08.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області зазначено стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором №ML-011/021/2008 від 19.03.2008 у розмірі 894 58.3,11 грн., тобто сума пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором співпадає із сумою вказаної пені, яка зазначена в резолютивній частині рішення Апеляційного суду Київської області від 25.11.2015. Сума заборгованості за кредитним договором, яка зазначена у виконавчому документі №357/11297/13-ц виданого 07.08.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області вираховувалась еквівалентно до курсу долара США на день звернення стягувача до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження, тобто станом па 07.04.2020. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь стягувача складає 3 945 628, 04 грн.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2014 у справі №357/11297/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором №ML-011/021/2008 від 19.03.2008 в розмірі 111920 доларів США 82 цента, що еквівалентно 894583, 11 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку та пені у сумі 2604206, 28 грн., що разом складає 3498789, 39 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порівну судові витрати по справі - 3441,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2015 у справі №357/11297/13-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2014 року змінено в частині стягнення пені за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором №ML-011/021/2008 від 19.03.2008 у розмірі 894 583 грн. 11. коп. В решті рішення суду залишено без змін.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2015 у справі №357/11297/13-ц набрало законної сили 24.11.2015.

07.08.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано дублікат виконавчого листа №357/11297/13-ц щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором №ML-011/021/2008 від 19.03.2008 в розмірі 111920 доларів США 82 цента, що еквівалентно 894583, 11 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку та пені у сумі 894583, 11 грн. та стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порівну судові витрати по справі - 3441,00 грн.

07.04.2020 від товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (стягувача) до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича надійшла заява про примусове виконання рішення, в якій стягувач просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2018 №357/11297/13-ц.

08.04.2020 на підставі дублікату виконавчого листа №357/11297/13-ц, виданого 07.08.2018, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61762547.

Пунктом 3 зазначеної постанови вказано стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 394562,80 грн.

Стягувачем у виконавчому провадженні №61762547 є товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", боржником - ОСОБА_2 .

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження ВП №61762547 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 08.04.2020, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника ОСОБА_2 основну винагороду у сумі 394562,80 грн.

У вказаній постанові приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем наведений Розрахунок основної винагороди за ВП №61762547, відповідно до якого розмір основної винагороди за виконавчим провадженням розраховується за формулою:

А х 10% = W, де А - сума, що підлягає стягненню або вартість майна, що підлягає передачі; а W - сума основної винагороди приватного виконавця.

Таким чином, розрахунок основної винагороди приватного виконавця складає: 3945628,04 грн. х 10% = 394562,80 грн.

Вважаючи дії приватного виконавця, пов`язані із визначенням основної винагороди у розмірі 394562,80 грн. та винесення 08.04.2020 постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №61762547 протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що загальна солідарна сума заборгованості становить 1792607,22 грн. (894583, 11 грн. + 894583, 11 грн. + 3441,00 грн.), а відповідачем не зазначено у спірній постанові, яким чином він визначив її розмір у сумі 3945628,04 грн. та чому боржником зазначено лише позивача.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Частиною 1 статті 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім:

1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету;

3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону;

4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи;

5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини;

6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності;

7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб;

8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена;

9) рішень про конфіскацію майна;

10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання;

11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частинами 1-3 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом положень частин 4, 5 статті Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми.

Відповідно до частини 7 статті 37 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, солідарні боржники несуть солідарний обов`язок із сплати основної винагороди (частина 9 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 (далі - Постанова №643).

Так, за приписами пункту 19 Постанови №643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди повинна містити розрахунок та порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, відповідачем зазначено наступну формулу розрахунку основної винагороди: « 3945628,04 х 10 % = 394562,80 грн.»

При цьому, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стосується двох боржників, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте відповідачем під час розрахунку суми основної винагороди у спірній постанові не вказано чи стосується вона кожної із зазначених осіб, чи лише позивача.

Окрім того, сума заборгованості у виконавчому листі (дублікат) №357/11297/13-ц визначена в національній валюті України - гривні, а саме, зазначено: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором №ML-011/021/2008 від 19.03.2008 в розмірі 111920 доларів США 82 цента, що еквівалентно 894583, 11 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку та пені у сумі 894583, 11 грн. та стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порівну судові витрати по справі - 3441,00 грн.

Отже, загальна солідарна сума заборгованості становить 1792607, 22 грн. (894583, 11 грн. + 894583, 11 грн. + 3441,00 грн.).

Разом з тим, відповідачем не зазначено у спірній постанові, яким чином він визначив її розмір у сумі 3945628,04 грн.

При цьому, в апеляційній скарзі відповідач вказує, що у виконавчому листі №357/11297/13-ц виданому 07.08.2018 сума пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором співпадає із сумою вказаної пені, яка зазначена в резолютивній частині рішення Апеляційного суду Київської області від 25.11.2015, а сума заборгованості за кредитним договором, яка зазначена у виконавчому документі №357/11297/13-ц виданого 07.08.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області вираховувалась еквівалентно до курсу долара США на день звернення стягувача до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження, тобто станом па 07.04.2020, таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь стягувача складає 3 945 628, 04 грн.

Колегія суддів в даному випадку зазначає, що є незрозумілими такі висновки апелянта відносно того, що стало підставою для визначення ним суми заборгованості сукупно у розмірі 3 945 628, 04 грн.: незгода з рішенням, на підставі якого видано виконавчий лист; здійснений апеляційним судом у справі №357/11297/13-ц розрахунок; чи невірне вираховування заборгованості еквівалентно до курсу долара США. Однак, в буду-якому випадку, такі висновки виконавця є неприпустимими та необґрунтованими.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає доводи позивача щодо неправильно визначеного відповідачем розміру основної винагороди обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що ним, в даному випадку, не виконано.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді І.О. Грибан

О. О. Беспалов