Справа № 640/26320/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року м. Київ № 640/26320/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку письмового провадження

за позовомПриватного акціонерного товариства «Компанія «Райз»
до третя особаМіністерства юстиції України Національного банку України
проскасування постанов від 06.10.2020р.,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз» (далі по тексту - позивач) звернулося з позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національний банк України про:

- скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магди Світлани Григорівни від 06.10.2020 року про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №60377284 з примусового виконання Наказу Господарського суду м. Києва №910/10935/17 виданого 04.10.2019р;

- скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магди Світлани Григорівни від 06.10.2020 року про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №60984821 з примусового виконання Наказу Господарського суду м. Києва №910/11008/17 виданого 13.12.2019р.

Ухвалою суду від 28.10.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку визначеному статями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 лютого 2020 року у справі №910/628/20 Господарським судом міста Києва відкрито провадження у справі про банкрутство. Пунктом 3 вказаної ухвали судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Частиною 5 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. А тому посилання відповідача на пункт 8 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства стосовно того, що дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство, або після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації на думку позивача є протиправними, а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

Відповідачем, 04 листопада 2020 року подано відзив на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечує у повному обсязі з підстав, того, що на його адресу надійшли клопотання від Національного банку України про вчинення виконавчих дій з урахуванням пункту 8 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства. Оскільки станом на момент звернення до відповідача минуло 170 днів з дня введення процедури розпорядження майном, а господарським судом міста Києва протягом цього часу не винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації, то державним виконавцем на підставі частини 5 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанови про поновлення вчинення виконавчих дій, які на його думку прийнятті в рамках чинного законодавства.

Третя особа проти задоволення позову заперечує у повному обсязі з підстав визначених у поясненнях від 10 листопада 2020 року.

Ухвалою суду від 10 листопада 2020 року відмовлено Національному банку України в задоволенні клопотання про закриття провадження, а також суд прийшов до висновку за можливе подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

В судовому засіданні 10 листопада 2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача та третьої особи - заперечили.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магдою Світланою Григорівною прийнято постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №60377284 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/10935/17 виданого 04.10.2019р.

06 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магдою Світланою Григорівною прийнято постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №60984821 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/11008/17 виданого 13.12.2019р.

Не погоджуючись з оскаржуваними постановами, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою Іваном Миколайовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60377284 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.10.2019р. у справі №910/10935/17, згідно з яким у рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (код за , м. Київ, вул. Щорса, 7/9) за кредитним договором №12/09/6 від 04.06.2014 на користь Національного банку (код за , м. Київ, вул. Інститутська. 9), яка складається з: 2 000 000 000,00 грн. основного боргу за тілом кредиту, 135 863 013,70 грн. заборгованості за процентами та штраф - 30 000,00 грн, звернено стягнення на нерухоме майно, а саме - виробничі будівлі, що розташовані за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Свердлова, 1 та складаються з таких об`єктів: контора, літ. А-1, загальною площею 142,0 кв.м; прохідна, літ. Б-1 - 11,1 кв.м: вольєр для собак, ліг. В-1 - 26,8 кв.м; склад № 6, літ. Г-1 - 996,8 кв.м; склад № 5, літ. Д-1 - 999,8 кв.м; вбиральня, літ. Д-1; зерносклад № 4, літ. Е-1 - 1039,1 кв.м; зерносклад № 1; архів, літ. 1-1 - 924,7 кв.м; зерносклад № 2, літ., К-1 -1061,6 кв.м; навіс, літ. Л-1 - 867,9 кв.м; склад № 7; кімната прийому їжі, літ. М.-1 - 1 224,6 кв.м; будівля млина, літ. M-4 - 363,3 кв.м; склад № 8, літ. Н-1 - 1 203.4 кв.м; бокс автомобільний, літ. О-І - 135,4 кв.м; душові, котельня, літ. П-l, Р-1 - 118,9 кв.м; вбиральня, літ. Т; приймально-очисний відділ, літ. Х-1 - 29,9 кв.м; приймальна вежа складу № 1-2, літ. Ц-3 - 165,2 кв.м; трансформаторний кіоск, літ. Ч; норійна вишка складу № 8, літ. Щ-3 - 27,5 кв.м; крупоцех, літ. Є; будівля вагової, літ. Ю-1 - 27,4 кв.м; зерносушильний комплекс, літ. Я-2, Я'- 73,6 кв.м; огорожа, 1-6; залізнична колія, 7; навіс для залізничних вагів, 8; пожежне водоймище, 9-75 куб.м; огорожа ПММ, 10; постамент ГУАР- 30,11; замощення, 12; гараж на 1 машину, літ. У-1 - 20,0 кв.м; електроцех, літ. С, C' - 60,1 кв.м; трансформаторна будка, літ. Ф-1 - 48,1 кв.м, що належить на праві власності приватному акціонерному товариству "Компанія "Райз" (код за , 01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, буд. 5/17) на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.09.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Романовським Б. П., за реєстровим номером 5381 та встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), за початковою ціною, яка визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вад майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Постановою державного виконавця від 10.12.2019р. виконавче провадження №60377284 приєднано до зведеного виконавчого провадження №55597446.

16 січня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 60984821 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.12.2019р. у справі №910/11008/17, згідно з яким у рахунок погашення заборгованості публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (код за ЄДРЛОУ 33299878, м. Київ, вул. Щорса, 7/9) перед Національним банком України (код за , м. Київ, вул. Інститутська, 9) (далі - Національний банк) за кредитним договором № 12/09/6 від 04.06.2014, яка складається з: 2 000 000 000,00 грн заборгованості за кредитом, 135 863 013,70 грн заборгованості за процентами та штрафу - 30 000,00 грн, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 10.06.2014, укладеним між Національним банком та публічним акціонерним товариством "Компанія "Райз", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчук В. В., зареєстрованим в реєстрі за номером 1848, а саме:

- цех дозбирання інв. № 1, літ. А-2, загальною площею 1 134,2 кв.м; матеріально- технічний склад інв. № 2, літ. К, загальною площею 1 361,0 кв.м; прохідна інв. № 137, літ. О, загальною площею 11,9 кв.м; гараж інв. № 139, літ. Л, загальною площею 49,4 кв.м; склад для зберігання цементу інв. № 143, літ. В, загальною площею 214,9 кв.м; прибудова для утримання сільгоспмашин інв. № 144, літ. Г, загальною площею 79,2 кв.м. що розташовані за адресою: Запорізька обл., Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Елеваторна, 46, що належить приватному акціонерному товариству "Компанія "Райз" (код за , 01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, 5/17) на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 10.05.2011, виданого виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Вільнянського району Запорізької обл.;

- нежиле приміщення, літ. Б, загальною площею 120,6 кв.м, що розташоване за адресою: Запорізька обл., Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Елеваторна, 46, що належить приватному акціонерному товариству "Компанія "Райз" (код за , 01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, 5/17) на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_2 від 10.05.2011, виданого виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Вільнянського району Запорізької обл.;

- побутове приміщення, літ. Б-2, загальною площею 10,8 кв.м, що розташоване за адресою: Запорізька обл., Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Елеваторна, 46, що належить приватному акціонерному товариству "Компанія "Райз" (код за , 01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, 5/17) на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_3 від 10.05.2011, виданого виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Вільнянського району Запорізької обл.;

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), за початковою ціною, яка визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Постановою державного виконавця від 16.01.2020р. виконавче провадження №60984821 приєднано до зведеного виконавчого провадження №55597446.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020р. відкрито провадження у справі №910/628/20 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» у зв`язку із наявною та непогашеною заборгованістю; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз».

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем від 30.03.2020року на підставі п.4 ч.1 ст.34 та ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.10.2019р. у справі №910/10935/17 до розгляду питання по суті.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем від 30.03.2020року на підставі п.4 ч.1 ст.34 та ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.12.2019р. у справі №910/11008/17 до розгляду питання по суті.

Так, пунктом 4 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) божника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

У відповідності до частини першої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

За змістом п.4 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" вказана норма застосовується у разі:

- відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника;

- поширення дії мораторію, запровадженого господарським судом, на вимогу стягувача.

Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника). Однак, наявність таких обставин судом, під час розгляду даної скарги, не встановлено.

Частиною першою статі 41 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно із ч.2 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.

За приписами ч.3 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Відповідно до абз.1 ч.5 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що зупинення вчинення виконавчих дій, у відповідності до п.4 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" та ч.2 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства, пов`язано саме з постановленням ухвали про відкриття провадження у справі №910/628/20 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Компанія Райз» та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

З огляду на приписи ч.3 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства, зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цього зобов`язання, тобто дія мораторію, запровадженого Господарським судом міста Києва, поширюється на вимоги стягувача за наказами Господарського суду міста Києва від 04.10.2019р. №910/10935/17 та від 13.12.2019р. №910/11008/17.

Щодо посилання відповідача на те, що дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном згідно абз.2 ч.8 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства, суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ч.8 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації.

Під час процедури санації боржника за клопотанням забезпеченого кредитора господарський суд може прийняти рішення про припинення дії мораторію щодо майна боржника, яке є предметом забезпечення, якщо таке майно не задіяне у виконанні плану санації боржника або є швидкозношуваним предметом чи товаром, що швидко псується.

Винятків ч.8 ст.41 Кодексу не містить, а тому мораторій після 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом не було винесено ухвалу про введення процедури санації щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів припиняється автоматично.

Оскільки з дня введення процедури розпорядження майном сплинуло понад 170 календарних днів, то державним виконавцем відповідно до частини 5 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно прийнято постанову про поновлення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду.

Щодо посилання позивача на те, що з моменту відкриття у справі про банкрутство, процедура задоволення вимог кредиторів щодо звернення стягнення на майно має відбуватися виключно в межах справи про банкрутство за ухвалою господарського суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.14 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснювати лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Згідно із ч.6 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство.

У відповідності до ч.6 ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово.

Отже, з аналізу вище наведених вище приписів Кодексу України з процедур банкрутства, реалізація майнових активів боржника, які є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство в порядку передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства та виключає можливість реалізації поза цим провадженням, як і виконання (погашення) забезпечених вимог.

З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, процедура задоволення вимог забезпечених кредиторів щодо звернення стягнення на заставне майно має відбуватись в межах справи про банкрутство за ухвалою господарського суду після встановлення факту спливу передбаченого ч. 8 ст. 41 Кодексу строку, або при переході до іншої судової процедури (санація, ліквідація).

Враховуючи дані обставини, суд зазначає, що оскільки предметом розгляду даної справи є оскарження постанов про поновлення виконавчого провадження, а не постанов щодо безпосереднього стягнення за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, то з даних підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду даного спору підлягають оцінці лише правовідносини, що склалися між боржником та державним виконавцем в рамках об`єднаного виконавчого провадження, а тому і оцінка дій державного виконавця підлягають розгляду саме в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій від 06.10.2020р. №60377284 та постанова старшого державного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій від 06.10.2020р. №60984821 є законними, обґрунтованими та такими, що прийняті в межах повноважень та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження" та пункту 8 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки майно божника відповідно до кредитного договору №12/09/6 є забезпеченим іпотечним договором від 10.06.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (01014, вул. Катерини Білокур 5/17, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін