Справа № 380/1266/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1266/20 пров. № А/857/14060/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Трускавецький водоканал на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року, головуючий суддя Гавдик З.В., ухвалене о 10:00 год. у м. Львові, повний текст якого складено 14.09.2020 року, у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Трускавецький водоканал про стягнення заборгованості з рахунків у банках,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року позивач ГУ ДПС у Львівській області звернулося в суд з позовом до ТзОВ Трускавецький водоканал, в якому просило стягнути з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника, та з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в розмірі 7 935 969,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за відповідачем виник податковий борг перед бюджетом, який станом на 01.11.2019 року становить 7 935 969,20 грн. Суми податків є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Трускавецький водоканал (, Львівська область, м. Трускавець, вул. Івана Франка, буд. 59) в користь Державного бюджету України податковий борг з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника та з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в розмірі 7 935 969,20 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ТзОВ Трускавецький водоканал оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем порушено порядок, який встановлений ст. 96 ПК України щодо погашення податкового боргу державних та комунальних підприємств.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, податковий борг відповідача перед бюджетом станом на 01.11.2019 року становить 7 935 969,20 грн. та складається з:

Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг):

- Нараховано ПДВ по декларації. Податкова декларація з податку на додану вартість № від 20.03.2017 року, терм. спл. 30.03.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації. Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.04.2017 року, терм. спл. 30.04.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.05.2017 року, терм. спл. 30.05.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 16.06.2017 року, терм.спл. 30.06.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.08.2017 року, терм.спл. 30.08.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.09.2017 року, терм.спл. 30.09.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 20.10.2017 року, терм.спл. 30.10.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 17.11.2017 року, терм.спл. 30.11.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 20.12.2017 року, терм.спл. 30.12.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.01.2018 року, терм.спл. 30.01.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.02.2018 року, терм.спл. 02.03.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.03.2018 року, терм.спл. 30.03.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.04.2018 року, терм.спл. 30.04.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.05.2018 року, терм.спл. 30.05.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.06.2018 року, терм.спл. 30.06.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 20.07.2018 року, терм.спл. 30.07.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість N від 17.08.2018 року, терм.спл. 30.08.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.09.2018 року, терм.спл. 30.09.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 22.10.2018 року, терм.спл. 30.10.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.11.2018 року, терм.спл. 30.11.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.12.2018 року, терм.спл. 30.12.2018 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 21.01.2019 року, терм.спл. 30.01.2019 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.02.2019 року, терм.спл. 01.03.2019року.

- Нараховано пені ІКП на борг мин.р (п.п. 129.1.1ст. 129ПКУ 01.05.2017 року, відповідно до Податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.01.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.03.2019 року, терм.спл. 30.03.2019року.

- Нараховано пені ІКП на борг мин.р (п.п.129.1.1ст.129ПКУ) з 01.05.2017 року, відповідно до Податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.01.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.04.2019 року, терм.спл. 30.04.2019 року.

- Нараховано пені ІКП на борг мин.р (п.п.129.1.1ст.129ПКУ) з 01.05.2017 року, відповідно до Податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.01.2017 року.

- Нараховано пені ІКП на борг мин.р (п.п.129.1.1ст. 129ПКУ) 01.05.2017 року, згідно Податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.01.2017 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.08.2017 року, терм.спл. 30.08.2017 року;

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.06.2019 року, терм. спл. 30.06.2019 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.07.2019 року, терм. спл. 30.07.2019 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 17.05.2019 року, терм.спл. 30.05.2019 року.

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану відповідно до Податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.01.2017 року;

- Нараховано пені ІКП на борг мин. р (п.п.129.1.1ст.129ПКУ) 01.06.2017 відповідно до Податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.02.2017 року;

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.09.2019 року, терм.спл. 30.09.2019 року;

- Нараховано пені ІКП на борг мин. р (п.п. 129.1,1ст. 129ПКУ) з 01.06.2017 року, відповідно до Податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.02.2017 року;

- Нараховано ПДВ по декларації Податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.10.2019 року, терм.спл. 30.10.2019 року;

- Нараховано пені ІКП на борг мин.р (п.п.129.1.1ст.129ПКУ) з 29.06.2017 відповідно до Податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.03.2017 року;

- Нараховано пені ІКП на борг мин. р (п.п.129.1.1ст.129ПКУ) з 29.06.2017 року, відповідно до Податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.03.2017 року;

- довідки про відкриті банківські рахунки в установах банків;

- корінця податкової вимоги форми Ю від 16.02.2018 року №387-13;

- податкової декларації з податку на додану вартість за 2019 року;

- зворотного боку облікової картки платника податку.

Визначені у них зобов`язання є узгодженими.

Заборгованість відповідача становить 7 935 969,20 грн., що підтверджується вищевказаними доказами, а відповідно до довідки Головного управління ДПС у Львівській області про суму податкового боргу платника податків станом на 01.11.2019 року за відповідачем рахується заборгованість, в тому числі: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 7 935 969,20 грн., така є узгодженою.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України встановлено, що після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Кодексу).

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вимог ст. 59 ПК України на адресу відповідача податковим органом надсилалась податкова вимога форми "Ю" №387-13 від 16.02.2018 року.

Відповідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків. Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.18).

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 95.4. статті 95 Податкового кодексу України).

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

На момент подання адміністративного позову, згідно довідки від 01.11.2019 року про наявність податкового боргу, за відповідачем числилась заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 7 935 969,20 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що за відповідачем рахується податкова заборгованість, яка є узгодженою та підлягає стягненню за рішенням суду, відтак позовні вимоги про стягнення податкового боргу підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта про те, що позивачем порушено порядок, який встановлений ст. 96 ПК України щодо погашення податкового боргу державних та комунальних підприємств з огляду на наступне.

Так, стаття 96 ПК України регламентує порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

Водночас, Розділом ІІ Господарського кодексу України визначаються суб`єкти господарювання.

У відповідності до статті 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою.

Статутний капітал комунального унітарного підприємства підлягає сплаті до закінчення першого року з дня державної реєстрації такого підприємства.

Найменування комунального унітарного підприємства повинно містити слова "комунальне підприємство" та вказівку на орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить дане підприємство.

Органами управління комунального унітарного підприємства є:

керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав);

наглядова рада підприємства (у разі її утворення), яка в межах компетенції, визначеної статутом підприємства та законом, контролює і спрямовує діяльність керівника підприємства.

Наглядова рада комунального унітарного підприємства утворюється за рішенням органу, до сфери управління якого належить комунальне унітарне підприємство. Критерії, відповідно до яких утворення наглядової ради комунального унітарного підприємства є обов`язковим, а також порядок утворення, організації діяльності та ліквідації наглядової ради та її комітетів, порядок призначення членів наглядової ради затверджуються рішенням відповідної місцевої ради.

Тоді як, статтею 80 цього кодексу встановлено, що товариства з обмеженою відповідальністю відносяться до господарських товариств.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач є товариством з обмеженою відповідальністю, тобто є господарським товариством, відтак до нього не може застосовуватись порядок, який встановлений ст. 96 ПК України щодо погашення податкового боргу державних та комунальних підприємств.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Трускавецький водоканал залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі №380/1266/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 29.01.2021 року.