Справа № 200/7978/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 р. Справа№200/7978/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

при секретарі Зурабашвілі А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тернинко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання незаконними та скасування податкових вимог про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2020 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Італійська, 59) про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки): від 05.06.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,47 грн.; від 04.07.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,37 грн.; від 12.08.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,45 грн.; від 04.09.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,35 грн.; від 10.10.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,25 грн.; від 20.11.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,33 грн.; від 06.12.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,23 грн.; від 15.01.2020 року №Ф-13349-46 на суму 6600,13 грн.; від 10.02.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,21 грн.; від 04.03.2020 року №Ф-13349-46 на суму 7397,59 грн.; від 14.04.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,57 грн.

В обґрунтування адміністративного позову зазначила, що 09.09.2011 року була взята на облік платником податків у Головному управлінні ДПС у Донецькій області. Вважає, що спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки) є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки нею, як фізичною особою - підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування (група 2), щоквартально (помісячно) сплачувався єдиний соціальний внесок. Вказала, що нею щорічно подавалися звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою та змістом, передбаченим додатком 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування: за 2017 рік - 17.01.2018 року, за 2018 рік - 22.01.2019 року, за 2019 рік - 11.01.2020 року. Звіти подавались в електронному вигляді , до кожного з них в електронному кабінеті платника податків є квитанції про прийняття та перевірку цих документів, помилок у звітах не виявлено. 02.07.2019 року нею було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 року №Ф-13349-46. З метою з`ясування виникнення у неї заборгованості представниками податкової інспекції було пояснено, що борг (недоїмка) виник по факту подання нею 17.01.2018 року щорічного звіту по сплаті ЄСВ за 2017 рік, де вона внаслідок помилкового проставляння відмітки у Переліку таблиць звіту подала таблицю 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями» замість потрібної таблиці «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування». Крім того, їй пояснили, що будь-які зміни до її звіту самостійно податкова інспекція внести не в змозі, новий звіт приймати відмовилися, посилаючись на те, що це не передбачено законодавством.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року адміністративний позов залишений без руху та позивачу надано строк на усунення недоліків.

17.09.2020 року позивач через відділ діловодства та документообігу суду надала документи на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 17.11.2020 року розгляд справи №200/7978/20-а вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у відкритому судовому засіданні на 02.12.2020 року о 14 год. 00 хв. Продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №200/7978/20-а на 30 днів. Зобов`язано відповідача надати у строк до 02.12.2020 року: розрахунок сум недоїмки по спірним вимогам; інтегровану картку платника податків за 2015-2017 роки.

02.12.2020 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 15.12.2020 року.

15.12.2020 року відкладено підготовче судове засідання на 21.12.2020 року.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі №200/7978/20-а та призначено справу до розгляду по суті на 21.01.2021 року.

Представник відповідача засобами електронного зв`язку надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що Законом №2464 встановлено обов`язок для позивача, як для платника єдиного внеску, суб`єкта підприємницької діяльності щодо сплати єдиного внеску, навіть у випадку нездійснення діяльності як підприємця, нездійснення якої є власною волею позивача. Станом на 31.05.2019 року за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у розмірі 7518,47 грн., сформовано вимогу про сплату боргу від 05.06.2019 року №Ф-13349-46. Станом на 30.06.2019 року за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у розмірі 6600,37 грн., сформовано вимогу про сплату боргу від 04.07.2019 року №Ф-13349-46. Станом на 31.07.2019 року за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у розмірі 8436,45 грн., сформовано вимогу про сплату боргу від 12.08.2019 року №Ф-13349-46. Станом на 31.08.2019 року за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у розмірі 7518,35 грн., сформовано вимогу про сплату боргу від 04.09.2019 року №Ф-13349-46. Станом на 30.09.2019 року за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у розмірі 6600,25 грн., сформовано вимогу про сплату боргу від 10.10.2019 року №Ф-13349/46. Станом на 31.10.2019 року за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у розмірі 8436,25 грн., сформовано вимогу про сплату боргу від 20.11.2019 року №Ф-13349-46. Станом на 30.11.2019 року за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у розмірі 7518,23 грн., сформовано вимогу про сплату боргу від 06.12.2019 року№Ф-13349/46. Станом на 31.12.2019 року за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у розмірі 6600,13 грн., сформовано вимогу про сплату боргу від 15.01.2020 року №Ф-13349-46. Станом на 31.01.2020 року за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у розмірі 8436,21 грн., сформовано вимогу про сплату боргу від 10.02.2020 року №Ф-13349-46. Станом на 14.04.2020 року за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у розмірі 8436,57 грн., сформовано вимогу про сплату боргу від 14.04.2020 року №Ф-1334946 грн. Зміни, внесені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 року до розділу VIIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 року згідно п.28 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIIІ від 24.12.2015 року втратили чинність, отже позивач зобов`язаний виконувати обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.177-183, том 1).

Позивач у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) є громадянкою України та згідно ст. 43 КАС України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Судом встановлено, що з 08.09.2011 року позивач зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.23, том 1).

09.09.2011 року позивач була взята на облік як платник податків за №36519, що підтверджується довідкою від 12.09.2011 року №886/10/29-114-10 (а.с.24, том 1).

Відповідно до повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску ОСОБА_1 взята на облік в органі ПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя з 09.09.2011 року (а.с.25, том 1).

З 01.01.2012 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, ставка єдиного податку становить 20% (2 група), що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_2 (а.с.26, том 1).

25.01.2017 року позивачем сформований та поданий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік, форма №Д5 (річна) (а.с.83, том 1).

Зі звіту вбачається, що в переліку таблиць звіту позивачем обрано таблицю №2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування», в результаті чого в картці платника податку по ЄСВ відображено нарахування по єдиному внеску у розмірі 3797,64 грн. (а.с.84, том 1).

17.01.2018 року позивачем сформований та поданий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, форма №Д5 (річна) (а.с.87, том 1).

Зі звіту вбачається, що в переліку таблиць звіту позивачем обрано таблицю №1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями», в результаті чого в картці платника податку по ЄСВ відображено нарахування по єдиному внеску у розмірі 8448,00 грн. (а.с.88, том 1).

22.01.2019 року позивачем сформований та поданий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, форма №Д5 (річна) (а.с.94, том 1).

Зі звіту вбачається, що в переліку таблиць звіту позивачем обрано таблицю №2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого в картці платника податку по ЄСВ відображено нарахування по єдиному внеску у розмірі 9828,72 грн. (а.с.95, том 1).

05.06.2019 року ГУ ДФС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 7518,47 грн. (а.с.107, том 1).

04.07.2019 року ГУ ДФС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 6600,37 грн. (а.с.108).

12.08.2019 року ГУ ДФС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 8436,45 грн. (а.с.109, том 1).

04.09.2019 року ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 7518,35 грн. (а.с.110, том 1).

10.10.2019 року ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 6600,25 грн. (а.с.111, том 1).

20.11.2019 року ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 8436,33 грн. (а.с.112, том 1).

06.12.2019 року ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 7518,23 грн. (а.с.113, том 1).

15.01.2020 року ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 6600,13 грн. (а.с.114, том 1).

10.02.2020 року ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 8436,21 грн. (а.с.115, том 1).

04.03.2020 року ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 7397,59 грн. (а.с.116, том 1).

14.04.2020 року ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13349-46, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку у розмірі 8436,57 грн. (а.с.117, том 1).

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15.06.2020 року у ВП № 62331990 відкрито виконавче провадження на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1334946, яка видана 05.06.2019 року ГУ ДПС у Донецькій області про сплату ОСОБА_1 недоїмки у розмірі 7518,47 грн. (а.с.121, том 1).

02.07.2019 року, 23.10.2019 року позивач зверталась до начальника Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області із заявою, у якій просила зняти актуальність зі звіту по ЄСВ за 2017 рік, оскільки замість таблиці 2 нею подано таблицю 1 (а.с.123,124, том 1).

15.07.2020 року позивач звернулась зі скаргою на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 року №Ф-13349/46 (а.с.125-141, том 1).

Рішенням ДПС України від 05.08.2020 року скарга позивача залишена без розгляду (а.с.143-147, том 1).

Вважаючи спірні вимоги такими, що належать до скасування, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 8.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

За змістом статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За змістом пунктів 4, 5 частини першої статті 1 Закону №2464-VI максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок; мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Абзацом першим частини п`ятої статті 8 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

При цьому суд зауважує, що в силу наведених вище положень пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI фізична особа - підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, самостійно визначає для себе розмір єдиного внеску до сплати. Законом лише визначено мінімальну та максимальну щомісячну величину єдиного внеску.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 №435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 15.05.2018 №511) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за №460/26905 (надалі - Порядок №435).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №435 визначено, що звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за основним місцем взяття на облік як платника єдиного внеску в органах доходів і зборів в один із таких способів: засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації ЕЦП відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством; на паперових носіях, завірений підписом керівника страхувальника та скріплений печаткою (за наявності), разом з електронною формою на електронних носіях інформації; на паперових носіях, якщо у страхувальника кількість застрахованих осіб не перевищує п`яти; надсилання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення за умови, що у страхувальника кількість застрахованих осіб не перевищує п`яти.

Згідно з пунктом 13 розділу ІІ Порядку №435 ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства зобов`язані подавати самі за себе Звіт незалежно від того, чи ведуть вони підприємницьку діяльність, крім ФО - підприємців, зазначених у пункті 3 розділу III цього Порядку.

А відповідно до пункту 16 цього розділу, відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №435 визначено, що ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою N Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Таким чином, фізична особа - підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, зобов`язана подати до контролюючого органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою №Д5, у якому самостійно визначити суму нарахованого єдиного внеску за звітний рік. При цьому страхувальник несе відповідальність за повноту та достовірність заповнення такого Звіту.

Судом встановлено, що позивач з 08.09.2011 року по 17.03.2020 року перебувала на обліку у Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Маріупольське управління, Центральна ДПІ, як фізична особа - підприємець, тому на неї покладався обов`язок сплачувати єдиний внесок.

Позивачем 17.01.2018 року складено та подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма №Д5 (річна), у Таблиці 1 якого (Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування фізичними особами - підприємцями) самостійно визначено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини у розмірі 38400,00 грн. та нарахований єдиний внесок у розмірі 8448,00 грн. (704 грн. щомісячно) (а.с.87,88, том 1).

22.01.2019 року позивачем складено та подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма №Д5 (річна), у Таблиці 1 якого (Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) самостійно визначено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини 44676 грн. та нарахований єдиний внесок у розмірі 9828,72 грн. (819,06 грн. щомісячно) (а.с.94,95, том 1).

10.01.2020 року позивачем складено та подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма №Д5(річна), у Таблиці 1 якого (Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) самостійно визначено суму, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини 50078,40 грн. та нарахований єдиний внесок у розмірі 11017,20 (918,10 грн. щомісячно).

Згідно відомостей, що містяться в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб - підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) позивачем самостійно нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8448,00 грн. (а.с.184, том 1).

Поряд з цим, суд зазначає, що згідно п. 50.1. ст.50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, платнику податків у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності надано право внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

З огляду на викладені правові норми чинного законодавства та встановлені обставини у справі, оскільки позивач самостійно несе відповідальність за повноту та достовірність поданого звіту, йому надано право вносити відповідні зміни до поданого звіту шляхом подання уточнюючого розрахунку, за даними інтегрованої картки платника за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску, суд доходить висновку, що у контролюючого органу були законодавчо визначені підстави для визначення заборгованості позивача відповідно до облікових даних з інформаційної системи податкового органу, відтак правомірно сформовані та направлені позивачу спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Водночас, суд зазначає, що на час виникнення спірних відносин позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а тому норми Закону № 2464-VI необхідно застосовувати з урахуванням пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, відповідно до якого платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до абз. 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669-VII перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція визначається Кабінетом Міністрів України.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, зокрема, віднесено місто Маріуполь.

Отже, як на час виникнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, так і на час формування спірних вимог (від 05.06.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,47 грн., від 04.07.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,37 грн., від 12.08.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,45 грн., від 04.09.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,35 грн., від 10.10.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,25 грн., від 20.11.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,33 грн., від 06.12.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,23 грн., від 15.01.2020 року №Ф-13349-46 на суму 6600,13 грн., від 10.02.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,21 грн.) про сплату боргу, позивач перебувала на обліку як платник єдиного внеску в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції - Головне управління ДПС у Донецькій області, Маріупольське управління, Центральна ДПІ. Відповідно, позивач є суб`єктом правовідносин, на якого розповсюджується дія положень пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI.

З огляду на дію зазначеної норми судом встановлено, що позивач звільнялась від виконання обов`язків платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, на період, починаючи з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Крім того, як на час виникнення спірних відносин, так і на час розгляду та вирішення даної справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався. Отже, в розумінні статті 1 Закону № 1669-VII проведення антитерористичної операції триває, і позивач має право надати заяву про звільнення від сплати ЄСВ протягом тридцяти днів з дня закінчення антитерористичної операції.

Спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,47 грн., від 04.07.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,37 грн., від 12.08.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,45 грн., від 04.09.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,35 грн., від 10.10.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,25 грн., від 20.11.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,33 грн., від 06.12.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,23 грн., від 15.01.2020 року №Ф-13349-46 на суму 6600,13 грн., від 10.02.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,21 грн. охоплюють період, у якому позивач звільнялась від виконання обов`язків платника єдиного внеску, тому орган доходів і зборів не мав повноважень формувати та направляти позивачу вищезазначені спірні вимоги.

Оскільки позивач на період проведення антитерористичної операції звільнена від виконання обов`язків платника єдиного внеску, орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу (вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,47 грн., від 04.07.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,37 грн., від 12.08.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,45 грн., від 04.09.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,35 грн., від 10.10.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,25 грн., від 20.11.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,33 грн., від 06.12.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,23 грн., від 15.01.2020 року №Ф-13349-46 на суму 6600,13 грн., від 10.02.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,21 грн.) та стягнення до такого платника за період його звільнення від виконання обов`язків, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI.

Наявність заборони у застосуванні до позивача заходів впливу та стягнення, визначених статтею 25 Закону № 2464-VI, за невиконання обов`язків платника єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції, унеможливлює й формування та направлення позивачу вищезазначених вимог про сплату боргу за цей період.

Зазначена норма проіснувала з 15 жовтня 2014 року до 1 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8.

Пунктом 28 розділу І Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2016 року, виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», але положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а зміни безпосередньо до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п. 9-4 розділу VIII цього Закону - не були внесені.

Отже, положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 2464-VI після набрання ними чинності стали невід`ємною складовою Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а сам пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 2464-VI вичерпав свою функцію.

Оскільки на момент прийняття вимог про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,47 грн., від 04.07.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,37 грн., від 12.08.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,45 грн., від 04.09.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,35 грн., від 10.10.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,25 грн., від 20.11.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,33 грн., від 06.12.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,23 грн., від 15.01.2020 року №Ф-13349-46 на суму 6600,13 грн., від 10.02.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,21 грн., п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI не був скасований та зміни до нього не були внесені, він продовжував свою дію.

Отже, у контролюючого органу були відсутні правові підстави для формування та направлення позивачу вимог вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,47 грн., від 04.07.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,37 грн., від 12.08.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,45 грн., від 04.09.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,35 грн., від 10.10.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,25 грн., від 20.11.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,33 грн., від 06.12.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,23 грн., від 15.01.2020 року №Ф-13349-46 на суму 6600,13 грн., від 10.02.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,21 грн., оскільки позивач була звільнена від обов`язків платника єдиного внеску щодо своєчасного нарахування та його своєчасної сплати, а орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника в період його звільнення від виконання обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 18.06.2019 року у справі № 826/9602/16.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.11.2018 року у справі № 812/292/18 дійшла висновку, що факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, є підставою для незастосування до таких платників заходів впливу та стягнення за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в силу прямої дії норми Закону № 2464-VI, яка забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску.

Згідно з п. 9-4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 платник єдиного внеску має право подати заяву про звільнення від виконання обов`язків у будь-який період, починаючи з 14 квітня 2014 року, та не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Враховуючи наведене, з урахуванням положень ч.2 ст.9, ст.245 КАС України, суд доходить висновку, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,47 грн., від 04.07.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,37 грн., від 12.08.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,45 грн., від 04.09.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,35 грн., від 10.10.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,25 грн., від 20.11.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,33 грн., від 06.12.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,23 грн., від 15.01.2020 року №Ф-13349-46 на суму 6600,13 грн., від 10.02.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,21 грн. були прийняті без дотриманням вимог чинного законодавства, а тому є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2020 року №Ф-13349-46 на суму 7397,59 грн., від 14.04.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,57 грн., суд зазначає, що пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 виключено з 13.02.2020 року на підставі Закону № 440-IX від 14.01.2020 року.

Отже, станом на дату формування спірних вимог про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2020 року №Ф-13349-46 на суму 7397,59 грн., від 14.04.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,57 грн. у відповідача наявні правові підстави для формування вимог про сплату боргу, оскільки пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464 виключено з 13.02.2020 року.

Крім того, матеріалами справи підтверджена заборгованість на суму 7397,59 грн. станом на 04.03.2020 року та на суму 8436,57 грн. станом на 14.04.2020 року з єдиного внеску (а.с.190, том 1).

Доводи позивача щодо своєчасної сплати єдиного внеску спростовуються даними ІКП. Позивачем задекларовано 17.01.2018 року 8448,00 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно податкової декларації № від 17.01.2018 року. Доказів сплати даної суми та доказів звернення до контролюючого органу в порядку ст.50 ПК України позивачем до суду не надано.

Враховуючи наведені норми та встановлені обставини, суд доходить висновку про правомірність спірних вимог про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2020 року №Ф-13349-46 на суму 7397,59 грн., від 14.04.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,57 грн., внаслідок чого позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, відповідно до частини першої цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.21).

Зважаючи на часткове задоволення позову, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - сума судового збору 681,30 грн. на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Італійська, 59) про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки): від 05.06.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,47 грн.; від 04.07.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,37 грн.; від 12.08.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,45 грн.; від 04.09.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,35 грн.; від 10.10.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,25 грн.; від 20.11.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,33 грн.; від 06.12.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,23 грн.; від 15.01.2020 року №Ф-13349-46 на суму 6600,13 грн.; від 10.02.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,21 грн.; від 04.03.2020 року №Ф-13349-46 на суму 7397,59 грн.; від 14.04.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,57 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Донецькій області від 05.06.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,47 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Донецькій області від 04.07.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,37 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Донецькій області від 12.08.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,45 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Донецькій області від 04.09.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,35 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Донецькій області від 10.10.2019 року №Ф-13349-46 на суму 6600,25 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Донецькій області від 20.11.2019 року №Ф-13349-46 на суму 8436,33 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Донецькій області від 06.12.2019 року №Ф-13349-46 на суму 7518,23 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Донецькій області від 15.01.2020 року №Ф-13349-46 на суму 6600,13 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Донецькій області від 10.02.2020 року №Ф-13349-46 на суму 8436,21 грн.

У задоволенні решти частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Італійська, 59) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 30 коп.

У судовому засіданні 20 січня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 29 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая