Справа № 440/7950/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7950/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/7950/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

29.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача, відображені у протоколі (розпорядженні щодо призначення) про перерахунок пенсії від 23.11.2020 (рішення 26 від 24.11.2020) та листі без номера і дати за підписом першого заступника начальника Носенко В.М., що пов`язані з відмовою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02/873/2020 від 27.02.2020, а також зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 на підставі вищезазначеної довідки.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 18.02.2020 згідно з довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02/873/2020 від 27.02.2020, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області, у розмірі 90 відсотків від зазначеної у довідці суддівської винагороди, тоді як відповідач здійснив перерахунок у розмірі 70 відсотків від зазначеної у довідці суддівської винагороди.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.01.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 36-37), у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 скасовано пункт 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402. А тому на даний час діє норма статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" частиною 3, якої визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Вказує, що при застосуванні норм чинного законодавства розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 становить 70 відсотків від суддівської винагороди: 50 відсотків суддівської винагороди за 20 років роботи на посади судді та 20 відсотків за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років. Вимога позивача про встановлення судового контролю є необґрунтованою, так як ОСОБА_1 не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що управління буде ухилятися від виконання рішення суду.

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, з урахуванням строку, встановленого статтею 263 цього ж Кодексу.

Дослідивши письмові докази, враховуючи письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, що підтверджується посвідченням судді у відставці № 01998, виданим Президентом України (а.с. 11).

Розпорядженням Лохвицького ОУПФУ від 20.10.2016 ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 06.10.2016 у розмірі 80% суддівської винагороди (а.с. 39).

Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 29.08.2017 у справі №538/143/17 (а.с. 18-19), яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017 (а.с. 20-22), адміністративний позов ОСОБА_1 до Лохвицького ОУПФУ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Лохвицького ОУПФУ щодо відмови у визнанні права ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру та проведенні перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання з 80% на 90% з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 06.10.2016, з урахуванням довідок про заробітну плату, виданих територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02-21/2056 від 05.10.2016 і №496 від 02.12.2016. Зобов`язано Лохвицьке ОУПФУ визнати за ОСОБА_1 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру та провести перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання з 80% на 90% з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 06.10.2016, з урахуванням довідок, виданих управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02-21/2056 від 05.10.2016 і №496 від 02.12.2016.

У подальшому відповідачем здійснювалися перерахунки щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи з 90% суддівської винагороди, що підтверджується розпорядженням про перерахунок, копія якого міститься у матеріалах справи.

Як повідомляє позивач, у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 02.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку від 27.02.2020 №02/873/2020, видану територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 53, 54).

04.03.2020 відділом з питань перерахунків пенсій №10 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення №5 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі заяви №545 від 02.03.2020 та довідки про розмір суддівської винагороди від 27.02.2020 №02/873/2020 з тих підстав, що після 18.02.2020 не змінювалися розміри суддівської винагороди, а тому підстави для здійснення нового перерахунку щомісячного грошового утримання згідно з поданою довідкою від 27.02.2020 №02/873/2020 на даний час відсутні.

Позивач, не погодившись з правомірністю даного рішення, звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 у справі №440/1691/20, яке набрало законної сили 03.11.2020, позов задоволено частково. Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області від 27.02.2020 №02/873/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Відповідач на виконання рішення суду від 20.08.2020 у справі №440/1691/20 здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27.02.2020 №02/873/2020, у якій зазначено, що станом на 18.02.2020 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 107 202,00 грн (а.с. 13). Загальний процент для розрахунку пенсії від середнього заробітку - 70%.

Не погодившись із правомірністю дій відповідача в частині визначення відсотку на рівні 70 процентів суми суддівської винагороди, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон №1402-VIII.

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ч. 2 ст. 42 Закону №1402-VI).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Спір у цій справі стосується наявності підстав здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 процентів суми суддівської винагороди з 19.02.2020.

Суд враховує те, що порядок призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюється Законом України "Про судоустрій та статус суддів".

Суд зауважує, що позивач до 19.02.2020 набув право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди.

Розмір довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 обчислювався на підставі пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції чинній на момент призначення щомісячного довічного грошового утримання вперше).

Так, пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Поряд з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII зі змінами, зокрема, пункту 25.

На момент виникнення спірних правовідносин чинними були положення частини третьої статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", якими визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з тим застосування цього показника до перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача є протиправним в силу принципу незворотності нормативно-правових актів у часі, як це передбачено приписами статті 58 Конституції України.

Конституційний Суд України у пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 05.04.2001 №3-рп/2001 зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, тоді як відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Аналогічні за змістом висновки відображені в рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 за наслідками розгляду зразкової справи №240/5401/18-а.

У пункті 19 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20 також наголошено на тому, що за змістом частини четвертої статті 142 Закону від 02.06.2016 №1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці виникла лише одна підстава його перерахунку, а саме - збільшився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Інші складові (стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) залишилися незмінними.

При цьому суд зазначає, що норми спеціальних законів, які були чинними у період від моменту призначення позивачу спірних виплат до їх перерахунку у 2020 році, не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість з метою урахування зміни розміру заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди.

Водночас правила обчислення стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу судді у відставку, як і відсотковий розмір вже призначеного довічного грошового утримання є сталими та не можуть змінюватися.

Суд відзначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення цього принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

У пункті 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 №18-рп/2011 щодо офіційного тлумачення поняття "щомісячне довічне грошове утримання", що міститься у підпункті "е" підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, Конституційний Суд України вказав, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 5, 6 ст. 47 Закону №2453-VІ).

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013 №3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

А у постанові від 30.09.2019 у справі № 805/152/16-а Верховний Суд зазначив, що зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

З приводу посилань відповідача на ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, в силу якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд зазначає що це правило підлягає застосуванню при призначенні довічного грошового утримання після набрання цією нормою чинності.

Більше того, застосування відсоткового показника, передбаченого ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII до перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним, оскільки стосується обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, який звернувся із заявою про його призначення на момент дії цієї норми, а не перерахунку раніше призначеного, а також з огляду на законодавчий принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

З урахуванням наведеного суд, виходячи з принципів верховенства права, соціальної справедливості та правової визначеності, враховуючи факт набуття позивачем права на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, погоджується з доводами позивача про те, що його щомісячне довічне грошове утримання має бути перераховане виходячи з розміру 90% суддівської винагороди.

Доводи відповідача про неможливість обчислення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з огляду на обмеження на момент перерахунку максимального розміру такого грошового утримання 70% суддівської винагороди суд відкидає як безпідставні, оскільки позивач вже набув право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, і цей розмір не може бути зменшеним.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що є підставою для їх задоволення.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення. Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю суд враховує надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно з судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконати без достатніх зволікань.

У цій справі позивачем не обґрунтовано необхідність застосування заходів судового контролю, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили.

З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання ГУПФ України в Полтавській області подати звіт про виконання рішення суду належить відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки даним рішенням суду не визначено конкретної суми до стягнення, це рішення не входить до числа тих, які охоплюються визначенням за статтею 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, відповідна вимога позивача задоволенню не підлягає.

При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с. 6).

З огляду на висновок суду про задоволення позову до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить 100% сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення основного розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 під час його перерахунку з 90 процентів на 70 процентів від відповідних сум суддівської винагороди.

Зобов`язати Головне правління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 19.02.2020 у розмірі 90 відсотків відповідних сум суддівської винагороди, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун