Справа № 460/6646/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2021 року м. Рівне №460/6646/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доПоліської митниці Держмитслужби
про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови у прийнятті митної декларації, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі - Митниця, відповідач) та просила визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000145/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00189.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки необхідні документи, на підтвердження митної вартості транспортного засобу були подані митному органу у повному обсязі, такі документи є належними, достатніми та не містили будь-яких розбіжностей. Також позивач зазначила, що дії митного органу про визначення іншої митної вартості з використанням резервного методу є протиправними та здійсненими за відсутності для цього законних підстав та повноважень.

Ухвалою суду від 21.09.2020 позовна заява залишалася без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний строк позивач допущені недоліки усунула, відтак позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 20.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Відповідач у строк встановлений судом подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема зазначив, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено таке:

до митного оформлення заявлено тип кузова транспортного засобу - універсал, однак згідно поданого акту митного огляду від 04.07.2020 № UA205020/2020/307141, що надано декларантом, встановлено тип кузова - седан. Актом митного огляду в Поліській митниці Держмитслужби за МД від 06.07.2020 №UА204020/2020/223537 підтверджено тип кузова заявлений у графі 31 МД та спростовано тип кузова за Актом митного огляду від 04.07.2020 №UА205020/2020/307141. Також митним оглядом в Поліській митниці Держмитслужби встановлено наявність автоматичної коробки передач, що відмінна від відомостей про таку, заявлену до Акту митного огляду від 04.07.2020 №UА205020/2020/307141, наданому декларантом, у якому зазначено механічну КПП;

враховуючи той факт, що товар придбано фізичною особою у юридичної на підставі рахунку від 09.06.2020 №2020-174. Всупереч положенням статті 368 МКУ декларантом при поданні МД до митного оформлення не надано документів, що свідчили б про факт оплати товару (чеки, касові документи, банківські платіжні документи, тощо);

згідно поданого доручення від 01.07.2020 № 566 уповноваженою особою придбати автомобіль та представляти інтереси імпортера ОСОБА_1 , у тому числі щодо транспортування транспортного засобу, є ОСОБА_2 . До митного оформлення надано довідку про понесені витрати від 06.07.2020 б/н, видану ОСОБА_1 , що суперечить відомостям про особу яка уповноважена здійснювала такі витрати згідно поданого доручення від 01.07.2020 №566 та відомостей занесених до графи 8 поданої МД. При цьому будь-яких фінансових документів (рахунків, чеків про понесені витрати на транспортування: пальне, проїзд дорогами, проживання, тощо) до митного оформлення не подано. Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Поряд з тим, відповідно до графи 20 Розділу III «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Однак до митного оформлення жодного з перерахованих вище документів не надано, а подана до митного оформлення довідка про транспортні витрати від 06.07.2020 б/н містить загальну вартість, тобто перевезення зазначено не в розрізі складових витрат.

У зв`язку з наведеним, Митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості транспортного засобу від 08.07.2020 №UA204000/2020/000145/1.

З таких підстав, відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 18.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 21.12.2020.

Протокольною ухвалою суду від 21.12.2020, оголошено перерву у судовому засіданні до 01.02.2021.

Ухвалою суду від 01.02.2021 продовжено розгляд справи № 460/6646/20 у письмовому провадженні.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Так, на підставі рахунку-фактури від 09.06.2020 № 2020-174 виставленого фірмою WORA позивач придбав у власність транспортний засіб марки Mercedes-benz, моделі CLA220, 2017 року випуску, за ціною 12800 EUR.

06.07.2020 представником позивача декларантом Товариством з обмеженою відповідальністю «Голден Брокс» для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу до Поліської митниці Держмитслужби була подана електронна митна декларація за №UA204020/2020/223537 на імпортований автомобіль марки Mercedes-benz, моделі CLA220, ідентифікаційний номер (номер кузова): НОМЕР_1 , загальна кількість місць - 5, призначений для використання по дорогам загального користування (для перевезення пасажирів), двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2143 см3, колісна формула - 4х2, календарний рік виготовлення - 2017, модельний рік виготовлення - 2017. В графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 12800 євро, в графі 45 "коригування" вказано 393205,48 грн., в графі 23 "курс валюти" - 30,50690000 грн., в графі 43 "код МВВ": ліве поле - 1, праве поле - не заповнене.

Суд зазначає, що задекларована в графі 45 сума коригування з урахуванням задекларованого в графі 23 курсу валют становить 12889,07 євро.

Відповідно до графи 44 митної декларації, для підтвердження складових митної вартості транспортного засобу до митної декларації додано такі документи: рахунок-фактуру від 09.06.2020 року №2020-174, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.02.2017, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів UA205020/2020/307141 від 04.07.2020, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 06.07.2020, висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 200703/013 від 03.07.2020, внутрішній договір доручення № 566 від 01.07.2020, договір про надання послуг митного брокера б/н від 01.07.2020, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом № 200703/013 від 03.07.2020, платіжні документи про сплату митних платежів та паспортні документи.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що заявлена декларантом митна вартість може бути визначена митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, надання додаткових документів, таких як: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) копію експортної митної декларації країни відправлення.

Враховуючи вищенаведене, митним органом під час письмових консультацій було направлено повідомлення про надання додаткових документів.

На вимогу Митниці декларант 06.07. та 07.07.2020 надав банківське платіжне доручення в іноземній валюті № 200610/COR/51258 від 10.06.2020, копію експортної декларації країни відправлення № MRN20DE66E2. Листом № б/н від 07.07.2020 декларант повідомив, що додаткові документи, що вимагалися митним органом, декларантом надаватись не будуть та просив прийняти рішення щодо митної вартості товару без урахування термінів визначених ч. 3 ст. 53 МКУ.

З огляду на ненадання додаткових документів митним органом було скориговано митну вартість на підставі наявної в нього інформації із застосування другорядного (резервного) методу.

Суд встановив, що Поліською митницею Держмитслужби прийнято рішення №UA204000/2020/000145/1 від 08.07.2020 про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого за митною декларацією №UA204020/2020/223537 від 06.07.2020 розрахована митна вартість товару в сумі 12889,07 євро (393205,48 грн.) за першим методом визначення митної вартості (графи 28,29); проведено коригування в сумі 16439,07 євро (графа 30) за шостим методом визначення митної вартості (графа 31). Також у зазначеному рішенні вказано про неможливість визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, тому митну вартість партії товарів скориговано із застосування резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.

Окрім цього, митницею складено картку відмови в прийняття митної декларації, митному офрмленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00189.

09.07.2020 декларантом подано електронну митну декларацію №/2020/224382, в якій з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000145/1 від 08.07.2020 задекларовано: валюта та загальна сума за рахунком: 12800 євро (графа 22), курс валюти: 30,4295 (графа 23); код МВВ (графа 43: праве поле - 1; ліве поле - незаповнене; коригування: 392192,74 (графа 45).

Не погоджуючись з таким рішенням та карткою митного органу, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у зв`язку з коригуванням митним органом заявленої декларантом митної вартості товарів, суд застосовує такі норми матеріального права.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:

1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;

2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;

3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;

4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;

6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 5, 6 ст. 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням №UA204000/2020/000145/1 від 08.07.2020 про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого за митною декларацією №UA204020/2020/223537 від 06.07.2020 розрахована митна вартість товару в сумі 12889,07 євро (393205,48 грн.) за першим методом визначення митної вартості (графи 28,29); проведено коригування в сумі 16439,07 євро (графа 30) за шостим методом визначення митної вартості (графа 31). Підставою для відмови в прийнятті митної декларації стало твердження відповідача, що в митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість автомобіля не підтверджена документально.

06.07. та 07.07.2020 позивач для здійснення митного оформлення транспортного засобу надав всі наявні в нього додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: банківське платіжне доручення в іноземній валюті № 200610/COR/51258 від 10.06.2020, копію експортної декларації країни відправлення № MRN20DE66E2.

Спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару автомобіль марки Mercedes-benz, моделі CLA220, ідентифікаційний номер (номер кузова): НОМЕР_1 , який був в експлуатації, у розмірі 12889,07 євро та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи, та оскільки подані документи у своїй сукупності не спростували сумніви митниці у достовірності наданої інформації, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 16439,07 євро.

Суд зазначає, що митний орган має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Судом встановлено, що декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом (рахунок-фактуру (інвойс), митну декларацію країни відправлення), що цілком підтверджують заявлену митну вартість в розмірі 12889,07 євро. При цьому, жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані декларантом документи не містять.

На виконання положень частини другої статті 53 МКУ, уповноваженим представником позивача подано разом із декларацією митної вартості рахунок-фактуру від 09.06.2020 року №2020-174 виставленого фірмою WORA, що підтверджує купівлю траспортного засобу марки Mercedes-benz, моделі CLA220, ідентифікаційний номер (номер кузова): НОМЕР_1 , 2017 року випуску за ціною 12800 EUR.

Рахунок-фактура містить відомості про безготівковий розрахунок за придбаний автомобіль. Доказом оплати є платіжне доручення в іноземній валюті № 200610/CRO/51258 від 10.06.2020. На підтвердження країни походження товару, до митного оформлення надано висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом № 200703/013 від 03.07.2020, з якого слідує, що останній виготовлений та придбаний в Німеччині.

Також позивачем подано до митного органу на підтвердження митної вартості товару копію декларації країни експорту MRN20DE66E2.

Тому, доводи відповідача про те, що заявлена митна вартість товару є документально непідтвердженою, суд до уваги не бере.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Щодо твердження відповідача про те, що копія декларації країни експорту MRN20DE66E2 містить дані про митну вартість траспортного засобу марки Mercedes-benz, моделі CLA220, ідентифікаційний номер (номер кузова): НОМЕР_1 , 2017 року випуску у розмірі 12900 EUR, що обґрунтовує сумніви митного органу, то суд зазначає, що вказана у графі 46 декларації країни експорту MRN20DE66E2 вартість є статистичною вартістю, а митна вартість за рахунком-фактурою вказана у графі 22 даної декларації та складає 12800 євро.

Доводи відповідача про те, що графа 2 декларації країни експорту MRN20DE66E2 містить розбіжності щодо назви відправника, спростовуються тим, що у зазначені графі вказано власника транспортного засобу ОСОБА_3 та його представника фірму WORA.

Щодо неподання до митниці додаткових документів про витрати на транспортування, суд зазначає, що якщо за твердженням декларанта, за транспортування товару було понесено певні витрати, які ним вказані, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів.

Натомість, якщо митниця стверджує, що витрати на транспортування все ж таки вказані не всі, то митниця повинна довести наявність цього факту. При цьому, понесених позивачем додаткових витрат на транспортування товару митницею не доведено, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.

Враховуючи викладене, подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та рівнем вартості такого транспортного засобу по довіднику, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Сумніви органу доходів і зборів можна вважати обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наведене свідчить про обов`язок органу доходів і зборів зазначити конкретні обставини, що викликають такі сумніви, та причини неможливості підтвердження заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити конкретні документи, надання яких може розвіяти вказані сумніви.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган доходів і зборів повинен чітко вказати, які саме складові митної вартості, на його думку, є непідтвердженими, а також, які документи слід надати для підтвердження того чи іншого показника.

Крім того, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних рішень: про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, оскільки вони прийняті за відсутності у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості транспортного засобу, ввезеного на митну територію України, а відтак, поза межами правового поля.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідачі не довели правомірності оскаржуваних рішень, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на положеннях матеріального закону, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем відповідно до квитанції № 0.0..1 від 02.09.2020 сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 1757,60 грн.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби судові витрати у розмірі 1757,60 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Поліської митниці Держмитслужби (, вул. Соборна, 104, м. Рівне, Рівненська область, 33028) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови у прийнятті митної декларації, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № 204000/2020/000145/1 від 08.07.2020 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 204000/2020/00189.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Поліської митниці Держмитслужби (, вул. Соборна, 104, м. Рівне, Рівненська область, 33028) судові витрати на суму 1757 (одна тисяча сімсот п`ятдесят сім) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 лютого 2021 року.

Суддя Д.П. Зозуля