Справа № 380/6772/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6772/20 пров. № А/857/14159/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року, прийняте суддею Кухар Н.А., в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, у справі № 380/6772/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період із 01 вересня 2012 року по 31 липня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159, має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 813/3420/18, яке набрало законної сили 31 січня 2019 року, оскільки з вини відповідача вказане судове рішення фактично виконане лише у серпні 2020 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що доплату пенсії позивачу на виконання судового рішення у розмірі 34497,68 було включено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється державою за окремою бюджетною програмою, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». Вказує, що виплата сум, донарахованих за результатами проведеного перерахунку пенсії, в тому числі проведеного на виконання судових рішень, здійснюється за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від відповідача. Також зазначає, що доплата, виплачена на виконання судового рішення, є разовим доходом, відтак, одноразовий дохід не включено до переліку грошових доходів, що підлягають компенсації.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обгрунтованим, а вимоги апеляційної скарги безпідставними.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України. Пенсія позивачеві призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 813/3420/18 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в проведенні ОСОБА_1 перерахунку підвищення до пенсії, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в Довідці № 91-01062 від 18.05.2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 із 01 вересня 2012 року та із 01 січня 2013 року підвищення до пенсії, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного Довідці №91-01062 від 18.05.2018 року про грошове забезпечення для призначення пенсії ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2012 року.

На виконання рішення видано 14.03.2019 виконавчий лист по справі.

Вказане рішення суду було виконано відповідачем у 17 серпня 2020 року.

Оскільки, відповідачем не нараховано та не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. За таких умов позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядувані правовідносини регулюються Законом України № 2050-ІІІ від 19.10.2000р. «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМ України № 159 від 21.02.2001р.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМ України № 159 від 21.02.2001р., компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із системного аналізу вказаних норм слідує, що основною умовою для виплати особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

При цьому, компенсація втрати частини доходів за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер.

Таким чином, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав нарахування відповідного доходу: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання рішення суду пенсійним органом здійснено фактичну виплату перерахованої пенсії 17.08.2020 року, хоча відповідний перерахунок пенсії проведено 05.03.2019 року на суму 34497 грн. 68 коп.

Таким чином, пенсійним органом порушено встановлені строки виплати нарахованої ОСОБА_1 пенсії (доходу), яка підлягала виплаті відповідно до рішення суду.

Щодо тверджень відповідача про те, що виплату суми заборгованості позивачу проведено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», яким передбачено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана обставина не виключає наявність підстав для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача, що доплата, виплачена на виконання судового рішення є разовим доходом, що не підлягає компенсації, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, відтак, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ.

З урахуванням наведеного, відповідач не проводив нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 813/3420/18, що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року справі № 380/6772/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула