Справа № 360/4015/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

29 січня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4015/20

Суддя Луганський окружний адміністративний суд Тихонов І.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Біловодської районної адміністрації Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 19 жовтня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління соціального захисту населення Біловодської районної адміністрації Луганської області (далі-відповідач), з вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті позивачу грошової допомоги до 5 травня за період з 2016 року по 2019 рік (включно) в сумі 25 955 грн. 00 коп.;

- стягнути з відповідача на користь позивача виплату грошової допомоги до 5 травня за період з 2016 року по 2019 рік (включно) в сумі 25 955 грн. 00 коп. відповідно до норм Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 25.12.1998 № 367-ХІУ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

26 серпня 2020 року позивач звертався до Управління соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області із заявою про перерахунок одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, у зв`язку із прийнятим Конституційним Судом України рішенням від 27.02.2020 у справі 1-247/2018 (3393/18), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551) застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 27.02.2020 у справі 1-247/2018 (3393/18) положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551 (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-ХІУ) є чинним та підлягають застосуванню. Приписами статті 12 Закону № 3551 в редакції Закону від 25.12.1998 № 367-ХІУ передбачено, що розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій має становити п`ять мінімальних пенсій за віком.

Позивач отримав статус учасника бойових дій - 22.11.2016. Відповідно, право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня мав вже 5 років, таким чином, мав отримати виплату в розмірі 25 955,00 грн.

Натомість, право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, визначених Законом № 3551 в редакції Закону від 25.12.1998 № 367-ХІУ було порушено відповідачем, оскільки позивач отримав виплату лише у розмірі 4 680,00 грн. за 2016-2019 роки, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області.

Листами (відповідями) Управління соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області від 03.09.2020 року № 05/13-1822, позивача повідомлено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону № 3551 «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141, від 05.04.2017 №223, від 14.03.2018 №170, від 20.03.2019 №237 установлено розмір виплати допомоги до 05 травня, який для учасників бойових дій становить відповідно по рокам (2016-2019 р.р.) 920 грн., 1200 грн., 1265 грн., 1295 грн.

Щодо посилання на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № З-р/2020 у справі 1-247/2018 позивачу роз`яснено, що на підставі цього рішення зміни до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не внесені, новий порядок не встановлений, тому виплати, здійснювалися на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141, від 05.04.2017 №223, від 14.03.2018 №170, від 20.03.2019 №237 та від 19.02.2020 № 112.

З таким рішенням Відповідача, викладеним у вигляді відмови у перерахунку у листі, позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вважає бездіяльність відповідача протиправною.

Відповідачем подано відзив на позов (а.с. 27-29), в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позивач знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Біловодської рай держадміністрації, як учасник бойових дій з 22 листопада 2016 року. У 2016 році позивач не мав права на виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня так, як статус учасника бойових дій отримав 22 листопада 2016 року. Для реалізації вищевказаного закону у 2017 році Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 05.04.2017 № 223, у 2018 році постанова від 14.03.2018 № 170, у 2019 році постанова від 20.03.2019 № 237. Цими Постановами встановлено, що виплату грошової допомоги до 5 травня здійснюють районні органи соціального захисту населення учасникам бойових дій у 2017 році - 1200 грн., у 2018 році - 1265 грн., у 2019 році - 1295 грн. Вказані положення зазначених Постанов були чинними на момент виплати вищевказаної допомоги та неконституційними не визнані. Відповідно до вищевказаних Постанов, перерахування коштів відбувається через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Виплату до 5 травня позивач отримав у 2017 році - 1200 грн., у 2018 році - 1265 грн. У 2019 році виплата грошової допомоги до 5 травня позивачу проводилась згідно списку, наданого Біловодським районним військовим комісаріатом, шляхом перерахування коштів 09.04.2019 на спеціальний рахунок вищезазначеної установи в сумі 1295 грн.

Ухвалою суду від 22.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 22.10.2020 зупинено провадження в адміністративній справі № 360/4015/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Біловодської районної адміністрації Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20.

Ухвалою суду від 29.01.2021 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Біловодської районної адміністрації Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії поновлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 22.11.2016 серії НОМЕР_2 (а.с. 15) та перебуває на персоніфікованому обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій з 22.11.2016 (а.с. 12-13, 28).

Управлінням соціального захисту населення Біловодської районної адміністрації Луганської області в 2017 році було виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 1200,00 грн, в 2018 році - 1265,00 грн., в 2019 році 1295,00 грн., що підтверджується довідками (а.с. 28,29,30).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно абзацу другого статті 4 Закону до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Статтею 12 Закону встановлені пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 367-XIV від 25.12.1998 статтю 12 Закону доповнено частиною четвертою такого змісту: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».

Підпунктом 1 пункту 20 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема, зазначену вище норму викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Поряд із цим, внаслідок законотворчої діяльності Верховної Ради України було створено іншу норму права, присвячену регламентуванню тих самих правовідносин пункт 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.

Так, пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VIII від 28.12.2014 визначено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зазначена норма діяла з 01.01.2015.

Процедура надання та позбавлення статусу учасника бойових дій передбачена Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2017 року № 223, від 14 березня 2018 року № 170, від 20 березня 2019 року № 237 особи, які не отримали грошової допомоги, зокрема ті, що набули згідно із статтями 6, 7, 9, 10 і 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідний статус до 5 травня включно, мають право звернутися за нею до районного органу соціального захисту населення за місцем реєстрації та отримати її до 30 вересня відповідного року.

22.11.2016 позивач отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .

Отже у 2016 році позивач не мав права на щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій.

Щодо посилання позивача на рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), серед інших, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак, на час виникнення спірних правовідносин (2017, 2018 та 2019 роки) окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, не було визнано неконституційним та підлягало застосуванню відповідачем.

За змістом статті 152 Конституції України, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Оскільки положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, втратило чинність з 27 лютого 2020 року, тому рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №1-247/2018(3393/18) на спірні правовідносини за 2018 та 2019 роки не може вплинути, оскільки правовідносини виникли до прийняття такого рішення.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 3, 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовні вимоги слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Біловодської районної адміністрації Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов