Справа № П/320/277/20
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року м. Київ справа №П/320/277/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бучанської міської ради Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення п`ятдесят сьомої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області від 25.04.2019 №3425-57-VІІ щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним і скасувати рішення шістдесят другої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області від 25.07.2019 №3775-62-VІІ про направлення звернення позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах с. Луб`янка на розгляд ради Лубенської територіальної громади;

- визнати протиправним і скасувати рішення шістдесят дев`ятої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області від 28.11.2019 №4307-69-VІІ про направлення заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах с. Луб`янка на розгляд ради громади Луб`янської старостинського округу;

- зобов`язати Бучанську міську раду Київської області прийняти рішення на користь позивача за поданим клопотанням від 05.04.2019 №Ф-976 та від 24.05.2019 №Ф-1407 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачу протиправно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з посиланням на відсутність детального плану території. Також, на думку позивача, відповідач протиправно направив його заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на розгляд ради громади Луб`янської старостинського округу

Відповідно до ухвали від 20.01.2020, суд залишив позовну заяву без руху, у якій зазначив недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та встановив строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали позивачу. Згідно з ухвалою від 02.03.2020, суд продовжив строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Відповідно до ухвали від 25.05.2020, суд задовольнив заяву позивача про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з позовною вимогою про визнання протиправним і скасування рішення п`ятдесят сьомої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області від 25.04.2019 №3425-57-VІІ та поновив позивачу строк звернення до адміністративного суду з такою позовною вимогою. Також суд відкрив провадження в адміністративній справі, визначив, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідачем надано суду письмовий відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що рішення від 25.04.2019 №3425-57-VІІ, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, є обґрунтованим та правомірним у зв`язку з відсутністю детального плану території.

У судовому засіданні 11.08.2020 суд прийняв рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних доказів, про що постановив протокольну ухвалу.

Розглянувши позовну заяву, відзив відповідача на позовну заяву, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Вишгородським РВ УМВС України в Київській області 14.08.2014 (т. 1, а.с. 27-29).

ОСОБА_1 05.04.2019 звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,23 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Луб`янка Бородянського району Київської області (т. 1, а.с. 17)

До клопотання було долучено графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування вказаної земельної ділянки, а саме кадастровий план з схемою розміщення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , виконані приватним підприємством "Єдиний центр" в особі інженера-землевпорядника Косяка О.С. (т. 1, а.с. 24).

Розглянувши клопотання Бучанська міська рада Київської області прийняла рішення від 25.04.2019 №3425-57-VІІ про відмову у його задоволенні у зв`язку з тим, що місце розташування бажаної земельної ділянки знаходиться в межах території, що потребує розробки детального плану території (т. 1, а.с. 12).

Позивач повторно 24.05.2019 звернувся до відповідача з аналогічного змісту клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,23 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Луб`янка Бородянського району Київської області (т. 1, а.с. 19-20).

Відповідно до витягу з протоколу засідання ради Луб`янського територіальної громади від 05.06.2019 №10, заяву ОСОБА_1 відкладено на доопрацювання та прийнято рішення запросити останнього на наступне засідання ради (т. 1, а.с. 21).

Згідно з витягом з протоколу засідання ради Луб`янського територіальної громади від 04.07.2019 №12, на якому був присутній позивач, останньому відмовлено у виділенні земельної ділянки у зв`язку з тим, що відсутній детальний план території (т. 1, а.с. 22).

Відповідно до рішень Бучанської міської ради Київської області від 25.07.2019 №3775-62- VІІ та від 28.11.2019 №4307-69-VІІ, звернення ОСОБА_1 направлялись до ради Луб`янського територіальної громади (т. 1, а.с. 15, 16).

Позивач вважаючи, що рішення від 25.04.2019 №3425-57-VII, від 25.07.2019 №3775-62-VII та рішення від 28.11.2019 №4307-69-VII Бучанської міської ради Київської області є протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом б ч. 1 ст. 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать:

1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону;

2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання - вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 42 Закону №280/97-ВР, сільський, селищний, міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону №280/97-ВР, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до ч. 16 ст. 46 Закону №280/97-ВР, протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, районної у місті, районної, обласної ради - головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради, відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради, а у випадку, передбаченому частинами сьомою та восьмою цієї статті, - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому, як вказано вище, вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про відмову у наданні такого дозволу визначено абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Основним питанням, яке постало перед судом при прийнятті рішення у даній справі є надання оцінки підставам відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проектів землеустрою.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 05.04.2019 звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,23 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Луб`янка Бородянського району Київської області (т. 1, а.с. 17)

До клопотання було долучено графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування вказаної земельної ділянки, а саме кадастровий план з схемою розміщення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , виконані приватним підприємством "Єдиний центр" в особі інженера-землевпорядника Косяка О.С. (т. 1, а.с. 24).

Розглянувши клопотання Бучанська міська рада Київської області прийняла рішення від 25.04.2019 №3425-57-VІІ про відмову у його задоволенні у зв`язку з тим, що місце розташування бажаної земельної ділянки знаходиться в межах території, що потребує розробки детального плану території (т. 1, а.с. 12).

Проте, така підстава не передбачена абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, а підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Оскільки Бучанська міська рада Київської області рішенням від 25.04.2019 №3425-57-VІІ відмовила у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстави не передбаченої законом, суд дійшов висновку, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування рішення п`ятдесят сьомої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області від 25.04.2019 №3425-57-VІІ щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по АДРЕСА_1 є обґрунтованими, а тому у цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними і скасування рішення шістдесят другої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області від 25.07.2019 №3775-62-VІІ та рішення шістдесят дев`ятої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області від 28.11.2019 №4307-69-VІІ, суд зазначає наступне.

Як вказано вище, відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

З матеріалів справи суд встановив, що згідно рішення від 25.07.2019 №3775-62-VІІ Бучанська міська рада Київської області передала звернення позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на розгляд ради Лубенської територіальної громади.

Також згідно з рішенням від 28.11.2019 №4307-69-VІІ, Бучанська міська рада Київської області направила заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на розгляд ради громади Луб`янського старостинського округу.

Водночас, зі змісту ст. 118 ЗК України слідує, що відповідач як орган місцевого самоврядування якому законом надано повноваження з передачі земельних ділянок комунальної власності у власність не наділений повноваженнями з передачі будь-яким іншим органам відповідних заяв громадян про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Крім того, зі змісту Положення про раду територіальної громади, що приєдналась до Бучанської об`єднаної територіальної громади, затвердженого рішенням Бучанської міської ради від 25.09.2018 №2405-45-VІІ, слідує що до повноважень рад територіальної громади не відносяться повноваження з розгляду клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що рішення від 25.07.2019 №3775-62-VІІ та від 28.11.2019 №4307-69-VІІ є протиправними, а тому позовні вимоги в частині їх оскарження є обґрунтованими, а позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача за поданим клопотанням від 05.04.2019 №Ф-976 та від 24.05.2019 №Ф-1407 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по вул. Чкалова, 1г в с. Луб`янка Бородянського району Київської області, суд зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

У спірних правовідносинах повноваження відповідача не є дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі №823/59/17 зробив наступний правовий висновок:

"…повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, регламентовано статтею 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними".

Суд при розгляді цієї справи не вбачає підстав від відступу від вищевикладеної правової позиції.

Також слід зазначити, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Відповідач в оскаржуваних рішеннях та відзиві на позовну заяву не вказав про наявність передбачених абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,23 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Луб`янка Бородянського району Київської області.

В ході розгляду справи судом таких підстав також не встановлено.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відвідача прийняти рішення на користь позивача за поданим клопотанням від 05.04.2019 №Ф-976 та від 24.05.2019 №Ф-1407 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по АДРЕСА_1 є обґрунтованими, а тому позов у цій частині також підлягає задовленню.

Згідно з ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів щодо правомірності оскаржуваних рішень.

З наведених вище підстав, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано докази про сплату судового збору у сумі 3363,20 грн. Отже, судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення п`ятдесят сьомої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області від 25.04.2019 №3425-57-VІІ щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по АДРЕСА_1 .

Визнати протиправним і скасувати рішення шістдесят другої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області від 25.07.2019 №3775-62-VІІ про направлення звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах с. Луб`янка на розгляд ради Лубенської територіальної громади.

Визнати протиправним і скасувати рішення шістдесят дев`ятої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області від 28.11.2019 №4307-69-VІІ про направлення заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах с. Луб`янка на розгляд ради громади Луб`янської старостинського округу.

Зобов`язати Бучанську міську раду Київської області прийняти рішення за клопотаннями від 05.04.2019 №Ф-976 та від 24.05.2019 №Ф-1407 та надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) за рахунок Бучанської міської ради Київської області (Київська область, м. Буча, вул. Електриків, 12, ) судові витрати у сумі 3363 (три тисячі триста шістдесят три) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.