Справа № 640/9875/20
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9875/20 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 03.04.2020 року № 383 о/с про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Департаменту вибухотехнічної служби Національної поліції України з 06.04.2020 року.

Стягнуто з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного з 06.04.2020 року по (дата рішення) в розмірі 251222,40 грн. (двісті п`ятдесят одна тисяча двісті двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Департаменту вибухотехнічної служби Національної поліції України та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 34 257,56 грн (тридцять чотири тисячі двісті п`ятдесят сім гривень 56 копійок) допущено до негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Національна поліція України подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частинні задоволених позовних вимог і в цій частині прийняти рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

13 січня 2021 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від позивача, в якому він просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді начальника Департаменту вибухотехнічної служби з 2014 року.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 03 квітня 2020 року № 383 о/с ОСОБА_1 з 05.04.2020 року звільнено з посади начальника Департаменту вибухотехнічної служби Національної поліції України за ч.1 п.4 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Підставою прийняття вказаного наказу слугували попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 від 05.02.2020 року, наказ Національної поліції України від 05.02.2020 року № 84 та лист МВС від 25.01.2020 року № 2601/1/22-2020.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII(далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 68 Закону №580-VIII у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції, відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем попередження про наступне можливе вивільнення складено 05.02.2020 року, а наказ про звільнення прийнято 03.04.2020 року з датою звільнення з 05.04.2020 року.

Частиною 3 ст. 120 КАС України визначено, що строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Згідно частини 3 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Таким чином, відповідачем дотримано двомісячний строк з моменту прийняття попередження по звільнення та ознайомлення з ним позивача.

Як вбачається з наказу Національної поліції України від 05.02.2020 року № 84, яким затверджено перелік змін у штатах Національної поліції, відбулось скорочення штату Департаменту вибухотехнічної служби Національної поліції з 38 посад до 35.

З огляду на відсутність в Законі України "Про Національну поліцію" спеціальних положень, які регулюють порядок пропонування поліцейському іншої вакантної посади, в даному випадку підлягають застосуванню загальні положення КЗпП України.

Частиною 3 статті 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, наведеними нормами врегульовано процедуру призначення поліцейського, посада якого скорочується, на іншу посаду, а також порядок пропонування такої посади.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав обов`язку щодо здійснення належних заходів щодо пропонування вакантних рівнозначних посад, чим позбавив можливості для подальшого проходження служби позивачем.

До матеріалів долучено перелік некомплект вакантних посад по підрозділах апарату центрального органу управління Національної поліції України станом на 02.03.2020 року, який, в свою чергу, до позивача не доведений. Згідно з листом-ознайомленням з некомплектом вакансій станом на 02.03.2020 року вбачається, що позивач на час ознайомлення перебував на лікарняному, однак відповідач не здійснив жодних заходів для ознайомлення з вакантними посадами позивача.

До матеріалів справи відповідачем не долучено, що позивач не виявив бажання для продовження служби в органах поліції України, не надано листів-відмов позивача від запропонованих посад, тощо.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не надано доказів проведення порівняння кваліфікації та досягнень у службовій діяльності позивача із іншими поліцейськими, які були залишені на службі в поліції внаслідок або скорочення штатів, або переведені на рівнозначні посади, з метою встановлення переважного права на залишення на службі в поліції, що передбачено ч.5 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію".

В постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 487/2191/17 (провадження № 61-38337св18) колегія суддів зазначила, що відповідно до вимог ч. З ст. 49-2 КЗпП України роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Натомість, відповідач іншої пропозиції позивачу не пропонував, доказів відсутності вакантних посад за вказаний період відповідно до кваліфікації позивача до суду не надано.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що звільнення позивача - ОСОБА_1 з посади начальника Департаменту вибухотехнічної служби Національної поліції України на підставі п.4 ч.1 ст.77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Національною поліцією України проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому спірний наказ від 03.04.2020 року № 383 о/с підлягає скасуванню.

Оскільки нормами Закону України "Про Національну поліцію" не врегульовані питання процедури поновлення на посаді поліцейських, звільнення яких визнано судом незаконним, то згідно положень ст. 7 КАС України необхідно застосовувати до спірних правовідносин положення КЗпП України, якими вказані питання врегульовані.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави зробити висновок, що за змістом ч.1 ст.235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач звільнив позивача з порушенням порядку установленого законом, а тому, відповідно до положень статті 235 КЗпП України, зобов`язаний поновити його на попередній посаді.

Таким чином, належним є поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Департаменту вибухотехнічної служби Національної поліції України.

Згідно з ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки від 19.06.2020 року № 29/5-292, виданої Національною поліцією України, середньомісячне грошове забезпечення складає 34 257,56 грн ((за лютий 2020 року в розмірі 40 166,27 грн 29 днів + за березень 2020 року в розмірі 28 348,85 грн 31 день)/2), середньоденне грошове забезпечення - 1 141,92 грн (34257,56 грн/30 днів ((31+29)/2).

У справі № 814/2563/16 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Так, зі змісту пункту 6 розділу ІІІ Порядку № 260 випливає, що поновлений на службі поліцейський має право на грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу починаючи з дня звільнення до його поновлення на службі уповноваженим керівником органу поліції.

Порядок № 260 визначає, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби. Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, який викладено в постанові від 26 квітня 2019 року в справі № 815/1829/17.

Так, враховуючи дані наявної у матеріалах справи довідки про доходи позивача, з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.04.2020 (день звільнення) по день поновлення - 11.11.2020 (дата ухвалення судом рішення) становить: 1 141,92 грн (середньоденне грошове забезпечення) х 220 к.д. (кількість днів вимушеного прогулу) = 251 222,40 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача (сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.