Справа № 160/17250/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
24.12.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, в якій позивач просить:
- визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни у виконавчому провадженні ВП №63522529 під час винесення постанови про арешт майна боржника від 06.11.2020 року та постанови про арешт коштів боржника від 06.11.2020 року;
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни у виконавчому провадженні ВП №63522529 від 06.11.2020 року про арешт коштів боржника;
- зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , які обліковуються на рахунках, відкритих у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приватним виконавцем виконавчого округу виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 06.11.2020 року винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на банківські рахунки, які позивач використовує у своїй професійній діяльності (нотаріус). Позивач вважає протиправним накладення арешту на банківські рахунки, які вона використовує у своїй професійні діяльності. Позивач вважає винесення приватним виконавцем постанови про арешт майна боржника та постанови про арешт коштів боржника передчасним, у зв`язку з тим, що в заяві стягувача не було конкретизовано майно, на яке можливо накласти арешт та приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника до виявлення конкретних рахунків боржника. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
20.01.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи на 27.01.2021 року.
27.01.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що постанова про арешт майна боржника та постанова про арешт коштів боржника винесені приватним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Щодо зняття арешту з банківських рахунків позивача зазначила, що банківський рахунок НОМЕР_2 є рахунком, який використовується позивачем при здійсненні приватної нотаріальної діяльності та щодо зняття арешту з даного банківського рахунку відповідач не заперечує. Проте рахунок НОМЕР_1 не є рахунком, який використовується позивачем у приватній нотаріальній діяльності. У зв`язку з чим, відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити.
27.01.2021 року суд в судовому засіданні увалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
06.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №4870 від 21.10.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Брієвною.
06.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 353 429,51 грн.
06.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 353 429,51 грн.
10.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. із заявою, в якій просила зняти арешт з банківських рахунків НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та з карткового рахунку НОМЕР_3 , відкритому у ПАТ «Універсал Банк».
Вважаючи дії приватного виконавця протиправними позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,4,5,6,8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Згідно до ч.1-4 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до п.8 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Згідно до ч.3,4,5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Щодо доводів позивача про протиправність накладення арешту на кошти позивача, суд зазначає наступне.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 року у справі №340/1018/19, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

В свою чергу, спір, який розглядався Верховним Судом у справі №340/1018/19 виник у зв`язку з накладенням арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати працівникам, які працюють на підприємстві боржника.

Згідно до ч.1,4 ст.3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності, а також діяльності у професійному самоврядуванні нотаріусів.

Відповідно до ч.9 ст.24 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус вправі мати контору, укладати цивільно-правові та трудові договори, відкривати поточні та вкладні (депозитні) рахунки в банках.

Згідно до ст.31 Закону України «Про нотаріат» приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та фізичною або юридичною особою.

Приватні нотаріуси за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, справляють плату, розмір якої визначається законодавством у відповідній сфері.

Оплата додаткових послуг правового характеру, що надаються приватними нотаріусами і не належать до вчинюваної нотаріальної дії, провадиться за домовленістю сторін.

10.12.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про зняття арешту з банківських рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та з карткового рахунку НОМЕР_3 , відкритому у ПАТ «Універсал Банк». Позивач зазначила, що рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкриті у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», використовуються позивачем для здійснення нотаріальної діяльності. На підтвердження вказаної інформації позивача надала виписку з електронного кабінету нотаріуса, де зазначено відомості про рахунок - № НОМЕР_2 .

Також в матеріалах справи наявна копія довідки АТ КБ «ПриватБанк» № HGHVNH6CN від 16.12.2020 року, в якій зазначено, що рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_1 відкритий для нотаріальної діяльності.

Проте, з огляду на матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено того факту, що рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкриті у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», мають спеціальний режим використання, а саме позивачем не доведено, що з вказаних рахунків сплачується виключно податки та заробітна плата працівникам, які працевлаштовані у позивача.

Отже, суд не вбачає за можливе застосувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.01.2020 року по справі №340/1018/19, оскільки у суду не має обґрунтованих підстав вважати, що рахунки позивача № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 мають спеціальний режим використання.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає протиправності в діях відповідача під час винесення постанови про накладення арешту на кошти позивача, а також необхідності скасувати зазначену постанову. Також суд не вбачає протиправності в тому, що відповідачем відмовлено позивачу у знятті арешту з вищезазначених рахунків.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни у виконавчому провадженні ВП №63522529 під час винесення постанови про арешт майна боржника від 06.11.2020 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 20.01.2021 року було витребувано у відповідача належним чином завірені матеріали виконавчого провадження.

З огляду на матеріали виконавчого провадження, суд зазначає, що приватним виконавцем передчасно накладено арешт на майно боржника, оскільки у приватного виконавця на час винесення постанови про накладення арешту на майно боржника була відсутня інформація стосовно відсутності у позивача коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Отже, суд дійшов висновку, що приватним виконавцем протиправно винесено постанову про арешт майна боржника від 06.11.2020 року.

Окремо суд зауважує, що наслідком дій відповідача під час винесення постанови про арешт майна боржника від 06.11.2020 року є прийняття відповідної постанови. Оскільки суд дійшов висновку про визнання протиправною даної постанови, суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, згідно із ч.2 ст.9 КАС України, виходячи за межі позовних вимог, для захисту прав позивача та відновлення порушеного права, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в наступній редакції:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про арешт майна боржника від 06.11.2020 року;

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вищевикладене, враховуючи часткове задоволення позовної заяви, суд дійшов висновку, що судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений позивачем відповідно до квитанції №54 від 18.01.2021 року, підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 77, 78, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 38, прим.4) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про арешт майна боржника від 06.11.2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 38, прим.4) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідно до ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Згідно ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Згідно з ч.3 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією

Суддя В.В. Горбалінський