Справа № 240/1016/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

01 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/1016/21

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2019 №2145 про результати службового розслідування за фактом неналежного прийому-передачі посади командира взводу зв`язку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 ;

- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.20148 №4671 про результати службового розслідування за фактом нестачі майна взводу зв`язку мотопіхотного батальйону, що знаходиться на відповідному зберіганні у капітана ОСОБА_1 ;

- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2018 про призначення службового розслідування за фактом втрати засобів та майна зв`язку, що знаходиться на відповідному зберіганні у капітана ОСОБА_1 ;

- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2018 про проведення інвентаризації у військовій частині НОМЕР_1 ;

- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2019 №1520 про результати службового розслідування за фактом розкомплектування (відсутність), в частині що стосується помічника начальника штабу начальника зв`язку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до провадження, досліджуючи зміст та обґрунтованість позовної заяви та наданих документів до позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Частиною четвертою статті 161 КАС України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини 7 статті 161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин є індивідуальні акти суб`єкта владних повноважень: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2019 №2145 "Про результати службового розслідування за фактом неналежного прийому-передачі посади командира взводу зв`язку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 "; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2018 №4671 "Про результати службового розслідування за фактом нестачі майна зв`язку мотопіхотного батальйону, що знаходилось на відповідному зберіганні у капітана ОСОБА_1 "; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2018 "Про призначення службового розслідування за фактом втрати засобів та майна зв`язку, що знаходиться на відповідному зберіганні у капітана ОСОБА_1 "; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2018 "Про проведення інвентаризації у військовій частині НОМЕР_1 "; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2019 №1520 "Про результати службового розслідування за фактом розкомплектування радіостанцій взводу зв`язку мотопіхотного батальйону (радіостанція Р-140-0,5 на базі ГАЗ-66 в/н НОМЕР_2 , радіорелейної станції Р-406 МА на базі ЗІЛ-131 в/н НОМЕР_3 ).

Разом з тим, в порушення вимог частини 7 статті 161 КАС України оригіналу або ж належним чином завіреної копія оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2018 "Про призначення службового розслідування за фактом втрати засобів та майна зв`язку, що знаходиться на відповідному зберіганні у капітана ОСОБА_1 " та оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2018 "Про проведення інвентаризації у військовій частині НОМЕР_1 " позивач до суду не надав.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з ч. 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Встановлений ст. 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зазначає, що доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що предметом спірних правовідносин є: 1) наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2019 №2145 "Про результати службового розслідування за фактом неналежного прийому-передачі посади командира взводу зв`язку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 "; 2) наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2018 №4671 "Про результати службового розслідування за фактом нестачі майна зв`язку мотопіхотного батальйону, що знаходилось на відповідному зберіганні у капітана ОСОБА_1 "; 3) наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2018 "Про призначення службового розслідування за фактом втрати засобів та майна зв`язку, що знаходиться на відповідному зберіганні у капітана ОСОБА_1 "; 4) наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2018 "Про проведення інвентаризації у військовій частині НОМЕР_1 "; 5) наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2019 №1520 "Про результати службового розслідування за фактом розкомплектування радіостанцій взводу зв`язку мотопіхотного батальйону (радіостанція Р-140-0,5 на базі ГАЗ-66 в/н НОМЕР_2 , радіорелейної станції Р-406 МА на базі ЗІЛ-131 в/н НОМЕР_3 ).

Оскаржувані позивачем накази були прийняті: 08.08.2018 (наказ про проведення інвентаризації), 26.11.2018 (наказ про призначення призначення службового розслідування), 12.12.2018 (наказ №4671), 06.06.2019 (наказ №1520) та 18.07.2019 (наказ №2145). Таким чином, саме з моменту прийняття вказаних наказів для позивача розпочався перебіг процесуального строку на звернення з даним позовом до суду, оскільки саме з цього моменту позивач дізнався (мав реальну можливість дізнатися) про порушення своїх прав.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані з проходженням ОСОБА_1 публічної служби, то відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду становить один місяць.

Водночас, з вказаним адміністративний позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 25 січня 2021 року, що свідчить на користь висновку про пропуск позивачем, встановленого в ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку звернення до суду.

Частиною 1 ст. 121 КАС України закріплено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом з тим, із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду позивач не звертався.

Суд зауважує, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи. Таким чином, позивачеві слід надати пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду в межах строку, встановленого в ч. 5 ст. 122 КАС України.

Частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись з даним позовом до суду ОСОБА_1 зазначив, що він, як учасник бойових дій, на підставі пункт 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору. В підтвердження наявності відповідного статусу ОСОБА_1 долучив до позовної заяви копію посвідчення ветерана війни-учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 01.03.2017, виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 .

Перевіряючи наявність законодавчо визначених підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір".

Статтями 1, 2 Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).

Статтею 5 Закону України від 06.07.2005 №2747-IV "Про судовий збір" передбачені пільги щодо сплати судового збору.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України від 06.07.2005 №2747-IV "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно з статтею 5 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений в статті 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

При цьому, частиною 2 статті 22 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір" в сукупності з частиною 2 статті 22 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, які стосуються пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.10.2020 у справі 3240/934/20.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 12.02.2020 у справі №545/1149/17, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір" суд має врахувати предмет та підстави позову, а також перевірити чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір" викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позовні вимоги ОСОБА_1 не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист як учасника бойових дій.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що судовий збір за подачу даного позову до суду має бути сплачений ОСОБА_1 на загальних підставах.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України від 06.07.2005 №2747-IV "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у становить 2270,00 гривень.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України від 06.07.2005 №2747-IV "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

ОСОБА_1 в позовній заяві заявлено п`ять вимог немайнового характеру.

Таким чином, позивач за подачу до суду даного позову повинен сплатити судовий збір у розмірі 4540,00 гривень.

Розрахунок судового збору, що підлягає сплаті: 2270,00 грн. х 0,4 х 5 = 4540,00 грн., де: 2270,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом станом на 01 січня 2021 року; 0,4 - ставка судового збору з подання до суду позову немайнового характеру; 5 - кількість позовних вимог немайнового характеру заявлених позивачем у поданій позовній заяві.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- оригіналу або належним чином завіреної відповідно до вимог ч. 5 ст. 94 КАС України копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2018 "Про призначення службового розслідування за фактом втрати засобів та майна зв`язку, що знаходиться на відповідному зберіганні у капітана ОСОБА_1 ";

- оригіналу або належним чином завіреної відповідно до вимог ч. 5 ст. 94 КАС України копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2018 "Про проведення інвентаризації у військовій частині НОМЕР_1 "

- клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску;

- доказу (оригіналу квитанції) сплати судового збору в розмірі 4540,00 гривень.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору:

Отримувач коштів: ГУК у Жит.обл/ТГ м.Житомир/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976485

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA4006797

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101; РНОКПП позивача; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Житомирський окружний адміністративний суд.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя І.Е.Черняхович