Справа № 440/3552/19
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3552/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №440/3552/19, у якій просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт про його виконання.

В обґрунтування клопотання заявником зазначено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19 набрало законної сили 28.12.2019, однак, до цього часу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не виконано, у зв`язку з чим позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в адміністративній справі №440/3552/19.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року призначено клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19 до розгляду у судове засідання на 09:30 01 лютого 2021 року.

29 січня 2021 року до суду надійшли заперечення відповідача на клопотання про здійснення судового контролю, у яких представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області просить відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , посилаючись на те, що з метою виконання рішення суду 14.01.2020 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2018 по 27.12.2019, донараховано позивачу доплату в розмірі 96833,20 грн., яка обліковується в органах Пенсійного фонду України для виплати у визначеному порядку згідно бюджетних призначень.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надіслав до суду клопотання про розгляд клопотання позивача за відсутності представника Управління.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з приписами частини 4 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За приписами статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на вищевикладене, суд вирішив розглядати клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19 за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 05.06.2012 року № 4901-VІ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі Закон № 4901-VІ ) виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 (який був чинний на час ухвалення рішення судом першої інстанції, далі - Порядок № 649).

Відповідно до п. 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з п. 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктами 4, 5 Порядку № 649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику (п. 10 Порядку №649).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата пенсії за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ГУ ПФУ у Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19, яке набрало законної сили 28.12.2019, здійснило розрахунок суми невиплаченої позивачу пенсії за період з 01 березня 2018 року по грудень 2019 року, яка склала 96833,20 грн. /а.с. 136/.

Витягом з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою підтверджено, що до вказаного реєстру ГУ ПФУ у Полтавській області внесено інформацію про рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19, яке набрало законної сили 28.12.2019, та іншу інформацію, внесення якої передбачено законодавством України.

Таким чином, відповідач вжив конкретні заходи в межах своїх повноважень з метою виконання зазначеного судового рішення.

Фактична невиплата розрахованих коштів в сумі 96833,20 грн. зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є ГУ ПФУ у Полтавській області, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.

Суд зазначає, що ст. 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

Приписи ст. 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови та розпорядження.

Отже, Порядок № 649, розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, був обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України.

З урахуванням тієї обставини, що ГУ ПФУ у Полтавській області в межах своїх повноважень виконало всі можливі залежні від нього вищевказані дії, спрямовані на виконання судового рішення у даній справі, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19.

Наведене вище узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.04.2020 року у справі № 560/523/19 (№ К/9901/7195/20).

У клопотанні про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19 ОСОБА_1 також ставить питання про правильність перерахунку та виплати йому пенсії після дати набрання законної сили рішенням суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19, тобто після 28.12.2019.

З цього приводу суд зазначає, що правовідносини, які виникли між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ у Полтавській області після дати ухвалення рішення суду, виходять за межі спірних правовідносин, оцінку яким суд надавав у рішенні від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19. Спір, що виник між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ у Полтавській області після 28.12.2019 щодо правильності нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , не може вирішуватися в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки ця норма встановлює порядок вирішення питань, пов`язаних з виконанням судового рішення в розглянутій адміністративній справі в межах тих правовідносин, спір щодо яких був вирішений. Водночас, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду в порядку позовного провадження для вирішення спору, що виник між заявником та ГУ ПФУ у Полтавській області після дати ухвалення судом рішення у справі №440/3552/19 та набранням ним законної сили.

На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 205, 229, 248, 256, 294, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23 жовтня 2019 року у справі №440/3552/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич