Справа № 560/3149/20
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3149/20

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

26 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Франовської К.С.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: Войтюка С.С.,

представника відповідача: Мігдальського П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року (повний текст якої складено в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому просить скасувати постанову від 04.06.2020 № ВП 58157532 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її. Додатково зазначив, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2018, яке набрало законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 30.10.2018 проведено перерахунок ОСОБА_1 з 23.05.2016 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23.12.2015, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови КМУ №988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції". Розмір пенсії після проведеного перерахунку склав 5039,21 грн.

Оскільки розмір пенсії після проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2018 по справі №822/2167/18 є нижчим від розміру пенсії, розрахованої до виконання судового рішення (5160,18 грн.), ОСОБА_1 до виплати встановлено доплату до попереднього розміру в сумі 120,97 грн.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2018 по справі №822/2167/18, яке набрало законної сили 23.10.2018 згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23.12.2015, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23.12.2015, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

На виконання вказаного рішення Хмельницьким окружним адміністративним судом 21.01.2019 видано виконавчий лист.

На підставі заяви стягувача головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58157532 з примусового виконання виконавчого листа у справі №822/2167/18.

На виконання постанови про відкриття виконавчою провадження від 22.01.2019 на адресу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від боржника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшло повідомлення № 3757/08 від 11.02.2019, в якому вказано, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2018, яке набрало законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області 30.10.2018 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 23.05.2016 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23.12.2015, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 1 1.1 1.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Основний розмір пенсії без надбавок після перерахунку склав 5039,21 грн.

Відповідно до часини 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Враховуючи зазначене, після проведеного перерахунку на виконання судового рішення ОСОБА_1 встановлена доплата до попереднього розміру пенсії у сумі - 120,97 грн.

Державний виконавець на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" 08.11.2019 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_1 не погодившись з даною постановою оскаржив її до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.12.2019 у справі № 560/3997/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 58157532 від 08.11.2019 року відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.12.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови скасовано, ухвалено нове рішення, яким скасовано постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Чмиря Миколи Петровича від 08.11.2019 про закінчення виконавчого провадження.

21.02.2020 на підставі статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виніс постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №58157532 та направив сторонам виконавчого провадження.

На адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 28.02.2020 надійшла заява стягувача - ОСОБА_1 від 28.02.2020 про вжиття штрафних санкцій відносно Головного управління ПФУ у Хмельницькій області.

11.03.2020 за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду № 822/2167/18 на підставі статті 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у розмірі 5100,00 гривень.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу в розмірі 5100 грн., позивач оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.05.2020 по справі № 560/1897/20, яке набрало законної сили 16.09.2020 відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020 вирішено в задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови про накладення штрафу від 11.03.2020 ВП №58157532- відмовити.

На адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 25.05.2020 надійшла заява стягувача - ОСОБА_1 від 22.05.2020 про вжиття штрафних санкцій відносно Головного управління ПФУ у Хмельницькій області за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 822/2167/18.

04.06.2020 за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду № 822/2167/18 на підставі статті 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у розмірі 10200 гривень.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся в суд з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець у межах наданих йому повноважень, діяв правомірно та законно виніс оскаржену постанову про накладення штрафу, натомість позивач, в порушення положень 124, 129-1 Конституції України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статей 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України (щодо обов`язковості виконання рішень суду, які набрали законної сили), не виконав судового рішення та не надав доказів поважності причин його невиконання, які б свідчили про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 129-1 Основного Закону України cудове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до частини 1 статті 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 статті 18 вказаного Закону визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Водночас, згідно з частиною 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Отже, у будь-якому випадку, початку проведення виконавчих дій має передувати належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз норм ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника.

Згідно положень статті 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно частини 3 статті 63 вказаного Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 75 вказаного Закону, яка визначає відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, зазначені норми дають підстави для висновку, що законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в період з 23.05.2016 року по 01.09.2019 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2018 року у справі №822/2167/18, яке набрало законної сили 23.10.2018 року, зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23.12.2015, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Зокрема, судом встановлено, що розмір перерахованої пенсії на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2018 року по справі №822/2167/18, яке набрало законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018 року, станом на 23.05.2016 року склав 7278,71 грн., що є нижчим від основного розміру пенсії, розрахованої на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (7399,68 грн.). то виплата пенсії проводилась у розмірі 7399,68 грн., що відповідає: розміру перерахованої пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 з врахуванням довідки №48/121/49-2018 від 23.03.2018 року про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, наданої ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області.

Розмір доплати згідно перерахунку на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» за період з 23.05.2016 року по 30.04.2018 року складає 63 507,21 грн. Доплату згідно проведеного перерахунку за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року в сумі 10894,84 грн. зараховано на рахунок пенсіонера, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України», у квітні 2018 року.

Порядок виплати, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 поширюється на пенсії, призначені згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262.

Враховуючи вищевикладене, з 01.01.2018 року ОСОБА_1 отримував перерахований розмір пенсії - 7882,68 грн., з 01.12.2018 року - 7950,18 грн., з 01.07.2019 року - 10166,00 грн. та виплату заборгованості згідно постанови № 103 починаючи з січня 2019 року по серпень 2019 року в сумі 1096,09 гри. щомісячно. Залишок заборгованості згідно постанови №103 складав 43843,71 грн.

Тобто, вказана заборгованість виникла на підставі перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, а не на виконання рішення суду №822/2167/18 як зазначив суд першої інстанції.

05.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до головного управління з заявою про припинення виплати пенсії відповідно до Закону №2262 у зв`язку з бажанням отримувати пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Виплату пенсії відповідно до Закону №2262 ОСОБА_1 припинено з 02.09.2019 року.

19.03.2020 року у справі №560/3778/19, яке набрало законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2020 року, нараховано доплату в сумі 43843,71 грн. за період з 23.05.2016 року по 31.12.2017 року, яка підлягала виплаті в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у період з 01.09.2019 року по 30.06.2021 року.

У вересні - листопаді 2020 року проведено виплату доплати відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» від 24.12.2019 року №«1088 на загальну суму 6576,64 грн. (вересень 2020 року - 2192,18 грн., жовтень 2020 року - 2192,18 грн., листопад 2020 року - 2192,18 грн.)

Тобто, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області фактично виконано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду № 822/2167/18, оскільки перерахунок пенсії був здійснений та виплата пенсії відбувалась на підставі вимог чинного законодавства, а саме на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яка діяла на момент правовідносин.

Крім того, суд звертає увагу на те, що головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлено запит від 29.10.2020 року №2200-0407-9/47703 до Пенсійного фонду України щодо порядку виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року №560/3778/19.

На запит головного управління Пенсійний фонд України листом від 23.11.2020 року №2800-030203-9/40354 повідомив, що кошти нараховані на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року №560/3778/19, підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з тим, державним виконавцем не надано оцінки поважності причини невиконання боржником судового рішення, а в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано вмотивованого обґрунтування про визнання або не визнання причин невиконання рішення суду неповажними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Отже, у випадку невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, встановлення законодавством процедури перерозподілу коштів їх розпорядником чи надання додаткового фінансування, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Водночас обставини, які повідомив боржник, в своїй сукупності свідчать, що невиплата в повному обсязі нарахованої суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за згаданим рішенням зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а власне , необхідністю дотримання процедури видатків з бюджету.

Тому в даному випадку, державний виконавець, з огляду на повідомлення боржника про наявність перешкод у виконанні судового рішення, не переконався, чи мав позивач об`єктивну фінансову можливість виконати судове рішення виплатою визначеної суми без виконання передбачених Бюджетним кодексом України процедур для здійснення фінансування та не зажадав подання відповідних доказів.

Такі підстави невиконання рішення суду, суд вважає поважними, оскільки фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок бюджету.

Зазначена правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 30.06.2015 та 03.11.2015, 02.02.2016 (справи №№ 21-1044а15, 21-5099а15, 825/3715/14 відповідно), Верховним Судом, у постановах від 24.01.2018 (справа № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18)) та від 13.06.2018 (справа № 757/29541/14-а (К/9901/12146/18).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що право особи, тобто стягувача, на отримання присуджених коштів не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на виплати, а про правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій, як до установи, яка зобов`язана дотримуватись бюджетної дисципліни і здійснювати видатки з бюджету лише у визначеному законодавством порядку.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу і на таке.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, розмір штрафу визначено за повторне невиконання судового рішення.

Повторним невиконанням судового рішення в розумінні статті 64-1 Закону №1404-VІІІ є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Проте, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про накладення штрафу державним виконавцем не наведені доводи прийнятого ним рішення щодо невиконання боржником судового рішення, також не наведені доводи на підставі яких, державний виконавець прийшов до висновку про відсутність поважних причин у боржника, які унеможливлювали виконання ним судового рішення, а також не викладено обставин повторності невиконання судового рішення, а також не вказано самої ознаки повторності.

Крім того, судом першої інстанції також не досліджувався факт повторності невиконання рішення суду, в чому він проявлявся та правомірності накладення штрафу, враховуючи оскарження в судовому порядку постанови державного виконавця про накладення першого штрафу та викладених боржником обставин, що перешкоджали виконанню та процедури складання постанови про накладення штрафу.

Наведене дає підстави стверджувати про невжиття належних заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 04.06.2020 року ВП №58157532 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 січня 2021 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Франовська К.С.