Справа № 520/4333/2020
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 р. Справа № 520/4333/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Жигилія С.П. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

представника позивача Казьміної С.В.,

представника відповідача Наумецької Е.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний тест складено 20.10.2020р. по справі № 520/4333/2020

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0-2034 від 21.02.2019 року на суму 49240.40 грн., № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 4180.93 грн., №0- 2034 від 21.02.2019 року на суму 31060,99 грн., № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 11366.32 грн., № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 4661,20 грн., № 0031289- 5706-2034 від 21.02.2019 року на суму 2196,57 грн., № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 3380,48 грн.. № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 3730.45 грн., № 0031292- 5706-2034 від 21.02.2019 року на суму 3540.57 грн., № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 37743,77 грн. та податкову вимогу Головного управління ДПС у Харківській області № 455-53 від 14.01.2020 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачають.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно з інформацією, наявної в Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо суб`єкта, за гр. ОСОБА_1 значиться: нежитлові приміщення АДРЕСА_1 , 17 а/16. 17/6, 17 а/5, 17 а/18, 17 6/4-1, 17 6/3, 17 а/19, 17 а/19, 17 а/19.

Позивач у 2018 році був власником наступних об`єктів нерухомого майна, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 200158503 від 13.02.2020 р.:

- Нежитлової будівлі склад літ "У-1 загальною площею 1322.6 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . реєстраційний номер майна 26895316;

- Нежитлової будівлі громадська вбиральня загальною площею 112.3 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

- Нежитлової будівлі склад літ. "0-1" загальною площею 305.3 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 . реєстраційний номер майна 26888614;

- Нежитлової будівлі медичний пункт та пункт громадського порядку загальною площею 125.2 кв.м. за адресою АДРЕСА_5 . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

- Нежитлової будівлі магазин № 1 в будівлі літ "Г-1/2" загальною площею 59 кв.м. за адресою АДРЕСА_6 . реєстраційний номер майна 26895404;

- Нежитлової будівлі магазин №1 в будівлі літ 'Т-1/1" загальною площею 90.80 кв.м. за адресою АДРЕСА_6 . реєстраційний номер майна 26895345:

- Нежитлової будівлі громадська вбиральня загальною площею 100.2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

- Нежитлової будівлі магазин № 2 в будівлі літ. "Г-1/Г загальною площею 95.1 кв.м. за адресою АДРЕСА_6 . реєстраційний номер майна 26895369;

- Нежитлової будівлі склад магазинів загальною площею 1013.8 кв.м. за адресою АДРЕСА_7 . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Загальна площа об`єкта за податковим повідомленням-рішенням від 21.02.2019 № 0-2034 на суму 31060,99 гривень розраховувалась відповідно до інформації, наявної в Реєстрі прав власності на нерухоме.

Згідно довідки КП "ХРБТІ" від 23.05.2017 року нежитлові будівля блоку магазинів літ. "А-1", розташованої за адресою АДРЕСА_8 зареєстровані за гр. ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності САВ №79397 виданого Кулиничівською селищною радою 09.12.2018 року.

Відповідно до матеріалів технічної інвентаризації нежитлова будівля блоку магазинів літ. "А-1" загальною площею - 826,20 кв.м., складається з нежитлових приміщень. Загальна площа будівлі літ. "А-1" зменшилась на 8,10 кв.м. внаслідок улаштування допоміжних перегородок та додаткового оздоблення.(а.с.33-54).

Головним управлінням ДПС у Харківській області були винесені відносно позивача податкові повідомлення - рішення про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 р. на загальну суму 151101,68 грн., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , 17 а/16 , 17/6, 17 а/5, 17 а/18, 17 6/4-1, 17 6/3, 17а/19, 17 а/19, 17 а/19, а саме: N 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 49240.40 грн., N 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 4180.93 грн., N0- 2034 від 21.02.2019 року на суму 31060,99 грн., N 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 11366.32 грн., N 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 4661,20 грн., N 0031289- 5706-2034 від 21.02.2019 року на суму 2196,57 грн., N 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 3380,48 грн.. N 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 3730.45 грн., N 0031292- 5706-2034 від 21.02.2019 року на суму 3540.57 грн., N 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 37743,77 грн. та в подальшому ГУ ДПС у Харківській області складено податкову вимогу № 455-53 від 14.01.2020 р.

Не погодившись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та з відсутності правових підстав для скасування податкових повідомлень-рішень, що оскаржуються.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регламентується ст. 266 ПКУ.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості

Статтею 266 ПК України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти оподаткування, базу оподаткування, а також пільги із сплати цього податку.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно до законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Відповідно до пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі - податок на нерухомість), об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках.

З метою визначення механізму реалізації зазначеної норми, необхідно з`ясувати правовий статус об`єктів нерухомості, які вона охоплює. Йдеться про дві категорії відповідних об`єктів, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу: (1) малі архітектурні форуми (далі - МАФ) та (2) інші об`єкти нерухомості, розташовані на ринках.

Аналіз норми підпункту е) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає застосування даної пільги за таких умов:

- Об`єктний склад: об`єкти нежитлової нерухомості.

- Суб`єктний склад: суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу

- Місце проведення діяльності: малі архітектурні форми та ринки.

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив чіткі умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Аналіз пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України свідчить про те, що однією з істотних умов для звільнення від оподаткування відповідно до підпункту е) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України виступає ознака місця здійснення діяльності власником нерухомого майна - в малій архітектурній формі та на ринку. Отже, встановленими приписами законодавства надається пільга зі сплати податку на нерухомість залежно від місця розташування об`єктів нежитлової нерухомості.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу 1230 "Будівлі торгівельні" відносить до різних підкласів "Торгові центри, універмаги, магазини" (підклас 1230.1) та "Криті ринки, павільйони та зали для ярмарків" (підклас 1230.2). За таких обставин, об`єкт оподаткування, який, класифікується у підкласі "Криті ринки, павільйони та зали для ярмарків" (підклас 1230.2), проте територіально розташований поза межами будь-яких ринків, не може бути ідентифікованим як об`єкт нерухомості, на який поширюється дія податкової пільги в значенні "на ринках".

Разом з тим єдине чинне визначення терміну "ринок" містять Правила торгівлі на ринках, затверджені наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 р. № 57/188/84/105 (далі - Наказ). Зокрема, ринком вважається "суб`єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов`язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій".

Таким чином, умова податкової пільги "на ринках" може поширюватися на об`єкти нерухомості, які є об`єктом права власності суб`єктів господарювання, що утворені та зареєстровані в установленому порядку як ринки і належать до категорій суб`єктів господарювання малого та середнього бізнесу.

Одночасно з тим податкова пільга застосовує термін "мала архітектурна форма".

Відповідно до частини другої статті 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою.

До малих архітектурних форм, зокрема, належать: альтанки, павільйони, навіси: вуличні меблі (лавки, лави, столи); огорожі, ворота, грати; декоративна та ігрова скульптура; сходи, балюстради та інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Застосовуючи термін "мала архітектурна форма", податкова преференція встановлює обмеження її застосування до об`єктів нежитлової нерухомості площею 30 м2 незалежно від функціонального використання земельної ділянки, на якій розміщено такий об`єкт, наприклад, "Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури" (підрозділ 03.10 Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсі в від 23.07.2010 р. № 548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 р. за № 1011/18306). Отже, зважаючи на приписи пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Кодексу щодо недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації, норма уточнення щодо виключення із об`єкта оподаткування податком об`єктів нежитлової нерухомості "на ринках", може бути поширеною на об`єкти нежитлової нерухомості елементів торгової мережі ринку, площа яких не перевищує площі малої архітектурної форми.

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 ПКУ питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки вирішують місцеві ади в межах повноважень.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1. і. 266.5 ст. 266 ПКУ).

Згідно ставок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік Кулиничівською селищною радою від 21.08.2017 року, для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб із розрахунку за 1 кв.м. бази оподаткування в розмірі: 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року для категорій "будівлі торговельні", "будівлі торговельні та склади".

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що контролюючим органом правомірно застосовано ставку 1%, визначену Рішенням Кулиничівської селищної ради від 21.08.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність у позивача відповідного обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а тому податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0-2034 від 21.02.2019 року на суму 49240.40 грн., № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 4180.93 грн., № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 11366.32 грн., № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 4661,20 грн., № 0031289- 5706-2034 від 21.02.2019 року на суму 2196,57 грн., № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 3380,48 грн.. № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 3730.45 грн., № 0031292- 5706-2034 від 21.02.2019 року на суму 3540.57 грн., № 0-2034 від 21.02.2019 року на суму 37743,77 грн. є правомірними, прийнятими відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, а тому не підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Разом з тим щодо податкового повідомлення-рішення від 21.02.2019 року № 0-2034, яким позивачу нараховано податкових зобов`язань на суму 31060,99 грн., колегія зазначає наступне.

Згідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 р. № 2246-УІІІ, у 2018 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становила 3723 грн. Таким чином, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості у 2018 році становила - 37,23 грн. за 1 кв. м (3723*1% = 37,23).

Згідно довідки КП "ХРБТІ" від 23.05.2017 року нежитлові будівля блоку магазинів літ. "А-1", розташованої за адресою: АДРЕСА_8 зареєстровані за гр. ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності САВ №79397, виданого Кулиничівською селищною радою 09.12.2008 року.

Відповідно до матеріалів технічної інвентаризації нежитлова будівля блоку магазинів літ. "А-1" загальною площею - 826,20 кв.м., складається з нежитлових приміщень. Загальна площа будівлі літ. "А-1" зменшилась на 8,10 кв.м. внаслідок улаштування допоміжних перегородок та додаткового оздоблення.

Податковим повідомленням-рішенням від 21.02.2019 року № 0-2034 нараховану позивачу податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 р. на суму 31060,99 грн. на об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля загальною площею 834,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_8 .

Проте судова колегія зазначає, що як відповідачем, так і судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що частина майна, на яке позивачу нараховано податок на майно за 2018 р. не належало позивачу.

Так, станом на 2018 р. позивачу належало лише 158,3 кв. м. у нежитловій будівлі літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_8 , а саме:

- нежитлове приміщення №7 (магазин) загальної площею 64,50 кв.м., реєстраційний номер об`єкта' нерухомого майна 251, номер запису про право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно 20633481 від 25.05.2017 р.;

- нежитлове приміщення №8 (магазин) загальної площею 66,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251, номер запису про право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно 20633044 від 25.05.2017 р.;

- нежитлове приміщення № 9 (офіс) загальної площею 27,80 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251, номер запису про право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно 20635400 від 25.05.2017 р.

Разом з тим згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.02.2020р. №200192004 щодо нежитлової будівлі літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_8 встановлено, що:

- нежитлове приміщення №5 (магазин) загальної площею 67,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта' нерухомого майна 251, номер запису про право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно 20662564 від 25.05.2017 р. зареєстроване за гр. ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності САВ №79397, виданого Кулиничівською селищною радою 09.12.2008 року.

- нежитлове приміщення №4 (магазин) загальної площею 64,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251, номер запису про право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно 20626676 від 25.05.2017 р. зареєстроване за гр. ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності САВ №79397, виданого Кулиничівською селищною радою 09.12.2008 року.

- нежитлове приміщення № 2 (магазин) загальної площею 123,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251, номер запису про право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно 20626630 від 25.05.2017 р. зареєстроване за гр. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності б/н, виданого Виконкомом Кулиничівської селищної ради 09.12.2008 року.

- нежитлове приміщення №3 (магазин) загальної площею 65,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта' нерухомого майна 251, номер запису про право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно 20626566 від 25.05.2017 р. зареєстроване за гр. ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності б/н, виданого Виконкомом Кулиничівської селищної ради 09.12.2008 року.

- нежитлове приміщення №1 (магазин) загальної площею 129,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251, номер запису про право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно 20626499 від 25.05.2017 р. зареєстроване за гр. ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності б/н, виданого Виконкомом Кулиничівської селищної ради 09.12.2008 року.

- нежитлове приміщення № 6 (магазин) загальної площею 217,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251, номер запису про право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно 20626228 від 24.05.2017 р. зареєстроване за гр. ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності б/н, виданого Виконкомом Кулиничівської селищної ради 09.12.2008 року.

Тобто, податковим органом було помилково нараховано позивачу податок на площу 676 кв.м., при цьому вказаний податок не було нараховано відповідним власникам майна.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення від 21.02.2019 року № 0-2034, яким позивачу нараховано податкових зобов`язань на суму 31060,99 грн, податковий орган дійшов до неправомірного висновку про необхідність сплати позивачем податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 р. на суму 31060,99 грн. на об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля загальною площею 834,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_8 . , а тому воно є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції частково не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його часткового скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта в частині.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року по справі № 520/4333/2020 - скасувати в частині відмови в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0-2034 від 21.02.2019р.

Прийняти в цій частині постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0-2034 від 21.02.2019р. на суму 31060,99 грн.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року по справі № 520/4333/2020 залишити без змін..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Спаскін О.А.
Судді Жигилій С.П. П`янова Я.В.
Повний текст постанови виготовлений 29.01.2021 року