Справа № 362/5/21
Суддя: Сухарева О. В.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/5/21
Провадження № 2-а/362/26/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2021 р. м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області

в складі судді - Сухаревої О.В.

при секретарі - Дрозденко К.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Захарчука Руслана Володимировича, Управління патрульної поліції у Житомирській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

04.01.2021 до Васильківського міськрайонного суду Київської області за допомогою системи «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову командира взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Захарчука Руслана Володимировича серії ЕАН № 3601969 від 26.12.2020 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. на ОСОБА_1 та закрити справу.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і, як наслідок є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки єдиним доказом, на підставі якого відповідачем встановлено факт порушення ним вимог ПДР є покази приладу TRUCAM TC-000632 БК-00155, за допомогою якого не зафіксовано особу, яка перебувала за кермом автомобіля Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 ; не зафіксовано дорожніх знаків 5.45 або 5.46; не доведено, що він рухався на автомобілі зі швидкістю 81 км/год в населеному пункті.

13.01.2021 ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачам протягом 5 днів з дня отримання ухвали подати до суду відзив на позов та/або заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позов, який надійшов до Васильківського міськрайонного суду Київської області 27.01.2021, представник відповідача - Управління патрульної поліції в Житомирській області, заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що ОСОБА_1 перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 31 км/год, чим порушила п.12.4 ПДР України. В якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу TtuCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000632), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача та його номерні знаки. На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відео фіксації; крім того було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279 КУпАП, йому було роз`яснено в чому саме полягає порушення ним ПДР, продемонстровано фото/відео доказ порушення, матеріали справи; позивачем як адвокатом, що підтверджується відповідними документами, було надіслано в УПП в Житомирській області ДПП адвокатський запит з проханням надання відповідних документів на прилад TruCam, який був задоволений.

На підтвердження правомірності оскаржуваної позивачем постанови відповідач до відзиву долучив також диск з відеозаписом приладу TruCAM, фото дорожніх знаків в місці події; фото з приладу TruCAM, що є додатком до оскаржуваної постанови, копії журналу обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості, розстановки сил та засобів за 26.12.2020, свідоцтва про повірку № 22-01/19629 від 09.11.2020, сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012, експертного висновку № 04/03/03-3878 з додатком, листа першого заступника начальника Департаменту патрульної поліції Білошицького О.Г. від 04.10.2018 та додаток до нього, експертного висновку № 285 від 29.07.2011 р. листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 22-38/49 від 01.10.2019, листа Мінекономрозвитку щодо надання інформації з питань метрології та технічного регулювання, державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам у їх сукупності й співставленні, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 26.12.2020 року командиром взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Захарчуком Р.В. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до постанови серії ЕАН № 3601969 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 26.12.2020 о 14 год. 00 хв. в с. Болярка, дорога М06 163 км, ОСОБА_1 керував т/з JEEP CHEROKEE НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю 81 км/г в зоні дії знаку 5.45 Болярка, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 31 км/год. Швидкість вимірювалася TRUCAM TC - 000632 БК-00155, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкості руху в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год). Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 13).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху (ПДР).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємноввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.п. 1.4, 1.5 ПДР).

Згідно ПДР дорожній знак 5.45 позначає - «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Отже, згідно ПДР знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту. Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46.

Згідно із п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

У відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідні положення надають повноваження органам (посадовим особам) національної поліції здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення з винесенням постанови, що ґрунтується на власній оцінці обставин справи без складання протоколу, що є доказом за ст. 251 КУпАП.

Щодо твердження позивача про те, що справа про адміністративне правопорушення всупереч вимогам закону була розглянута на місці вчинення правопорушення, суд зазначає наступне.

Слід наголосити, що згідно рішення КСУ від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 останній розтлумачив положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яка передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», яке слід розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки зона оперативного реагування старшого лейтенанта поліції командира взводу роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Захарчука Р.В., відповідно до розстановки сил та засобів за 26.12.2020, поширюється на 120 км-166 км дороги М06, юрисдикційні повноваження органу, уповноваженого розглядати справу про адмінправопорушення визначені в ч. 1 ст. 276 КУпАП порушено не було.

Разом з тим, у вказаному рішенні КСУ наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

При розгляді справи про адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем було дотримано вимоги ст. 258 КУпАП, за якою протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, посадовими особами якої на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП).

Посилання позивача на те, що відповідач Захарчук Р.В. , розглянувши справу на місці зупинки автомобіля, проігнорував вимоги ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, тобто будь-якої підготовки до розгляду справи не було як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були заслухані пояснення, вирішені клопотання, не були досліджені докази, заперечується відповідачем у відзиві до позову, де вказано, що інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. ст. 268, 289 КУпАП, які, окрім інших, містять і право на користування юридичною допомогою, про що свідчить підпис позивача у графі 8 постанови, також в цій графі або поряд в іншій графі постанови ніде не вказано про порушення з боку поліцейського або незгоду позивача з діями поліцейського або по факту правопорушення.

Вивчивши позиції сторін з цього приводу, суд прийшов до висновку, що твердження позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки оскаржувана постанова була вручена ОСОБА_1 особисто, про що свідчить його підпис в ній, тобто він був ознайомлений з посадовою особою, яка розглядала справу, з тими порушеннями, які йому інкримінуються, також підписом позивача підтверджено ознайомлення його з правами згідно ст. 268 КУпАП. Клопотання позивача щодо направлення адвокатського запиту було задоволено, інших клопотань, в тому числі щодо бажання скористатися правовою допомогою в галузі права позивачем заявлено не було, тому відповідачем і не розглядалися.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії відповідача є законними та такими, що були вчинені із дотриманням встановлених правил.

У статті 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст.6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (п.9 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію"(надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окремо слід звернути увагу на те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/2903-2012, який засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCАМ", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Лазерний вимірювач TruCAM LTІ 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості руху, тобто створений також для утримання в руках під час вимірювання. Відповідно до Інструкції виробника Laser Technologe Inc, США, використання лазерного вимірювача TruCam LTІ 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Засіб може використовуватись як в мобільному, так і в статичному положенні. Тобто поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19629, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 14.02.2019, та чинного до 09.11.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 № TС000632 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ± 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

У суду немає підстав ставити під сумнів вказані висновки щодо придатності лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 № TС000632 для достовірного вимірювання швидкості та фіксування адміністративних правопорушень, оскільки вони складені компетентними особами, які наділені спеціальними знаннями в даній області.

Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, скаржником надано не було.

Зауваження позивача, що він рухався в колоні попутних транспортних засобів, що попереду нього було щонайменше дві-три автівки і позаду аналогічна кількість, швидкість яких однозначно була вищою від швидкості його авто, жодним чином не спростовує порушення позивачем п. 12.4 ПДР й перевищення ним швидкості руху в населеному пункті більше, ніж на 20 км/год, та не доводить його невинуватість. Разом з тим надане відповідачем фото та відеозапис з приладу TruCАМ LTI 20/20, на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача та його номерні знаки навпаки свідчать про перевищення швидкості в порівнянні із загальним трафіком та спростовують посилання позивача на рух його транспортного засобу в колоні інших транспортних засобів.

Твердження позивача, що за допомогою приладу TruCАМ LTI 20/20 № TС000632 не зафіксовано дорожніх знаків 5.45 або 5.46, тому неможливо стверджувати, що він рухався в межах населеного пункту, спростовується роздруківкою файлу _u_9000_1226.jmf з пристрою, на якому зокрема вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 50°19?48.95??N і географічна довгота 28°21?33.40??Е місця події, що підтверджує географічну локацію транспортного засобу. Як вбачається з відповіді Служби автомобільних доріг № 11-02/763 від 03.05.2019, на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп 162 + 040 км, 164+467 встановлено дорожні знаки 5.45 та 5.46 «Болярка».

При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Будь-які формальні порушення, допущені відповідачем під час складання оскаржуваної постанови жодним чином не можуть спростовувати порушення позивачем правил дорожнього руху шляхом перевищення швидкості руху в межах населеного пункту.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Статтями 268, 269, 286 КАС України, передбачено особливості розгляду окремих категорій адміністративних справ.

Так, статтею 286 встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також, з наявних у справі доказів, в ході судового розгляду не встановлено порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оспорюваної позивачем постанови.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які спростували б факт адміністративного правопорушення надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами у ході судового розгляду доведено не було.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані, суд вважає позов безпідставним, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 258, 268, 283, 284, 287-289 КУпАП, Правилами дорожнього руху, ст.ст. 2, 7-9, 72-78, 241-246, 250, 286, 293 КАС України

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до командира взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Захарчука Руслана Володимировича, Управління патрульної поліції у Житомирській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Рішення складено 29.01.2021 року.

Суддя Сухарева О.В.