Справа № 140/17675/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/17675/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача Гордійчук О.К.,

представників відповідачів Дуди Ю.М., Зварич Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася із позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі - відповідач, Управління) про зобов`язання зняти арешт з невизначеного майна, всього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , зареєстрований 24.06.2004 за №41157 Другою Луцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця ВДВС ЛМУЮ Романюка В.Є. за №17859.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.12.2020 Департаментом «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради за заявою позивача було сформовано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якої позивач дізналась, що 24.06.2004 за №41157 Другою Луцькою державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт невизначеного майна, всього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 . Підставою обтяження стала постанова №17859 державного виконавця ВДВС ЛМУЮ Романюка В.Є.

14.12.2020 позивач звернулась до Управління із заявою щодо зняття вказаного арешту, у якій також просила надати інформацію стосовно наявності виконавчих документів, які свідчать про фінансові чи інші її зобов`язання перед фізичними чи юридичними особами, державою, які перебувають на примусовому виконанні. У листі від 23.12.2020 відповідач повідомив, що при перевірці інформації в автоматизованій системі виконавчого провадження виконавчі документи, за якими боржником є ОСОБА_1 , відсутні. Крім того, відповідач зазначив, що документи виконавчого провадження, що стали підставою для винесення постанови про застосування арешту, надати не може у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, та відмовив у знятті арешту.

Позивач вказує, що відсутність відкритих виконавчих проваджень, в межах яких можливе звернення стягнення на її майно, вказує на відсутність у відповідача правових підстав зберігати накладений арешт. При цьому зазначає, що наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт майна перешкоджає їй вільно розпоряджатись належним на праві власності майном, а відповідач в свою чергу не вчиняє дій щодо зняття арешту з майна.

Ухвалою суду від 31.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України.

Управління у поданому до суду відзиві від 11.01.2021 (а.с.16-22) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнало та просило відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт із майна боржника може бути знятий постановою державного виконавця або начальника відділу (в тому числі при надходженні та на підставі відповідного рішення суду про зняття арешту із майна) в межах виконавчого провадження. Положенням про Управління не передбачено повноважень щодо вчинення дій із накладення арешту на майно боржника, а також винесення постанов про зняття арешту із майна та реєстрації відповідних виконавчих дій щодо вилучення обтяжень. Виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на майно позивача, здійснювалось до запровадження комп`ютерних баз даних, а строк зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки. Таким чином, у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, за яким боржником є ОСОБА_1 , а також відсутністю даних в розділах автоматизованої системи виконавчого провадження Управління не володіє інформацією, на виконання якого рішення накладено арешт на майно ОСОБА_1 . У випадку задоволення позовних вимог щодо зняття арешту з майна рішення суду Управлінням як відповідачем виконати буде неможливо у зв`язку з відсутністю відповідних повноважень та технічних можливостей.

Ухвалою суду від 12.01.2021 залучено до участі у даній справі співвідповідача - Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі - Перший ВДВС, співвідповідач, а.с.28-29).

У відзиві на позовну заяву від 18.01.2021 (а.с.34-36) Перший ВДВС зазначив, що у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, за яким боржником є ОСОБА_1 , а також відсутністю відповідних даних в розділах автоматизованої системи виконавчого провадження, неможливо встановити, чи були на виконанні у відділі відкриті виконавчі провадження та чи були вони фактично виконані. За вказаних обставин Перший ВДВС не має законних підстав для припинення обтяження та у прийнятті рішення у даній справі покладається на думку суду. Крім того, співвідповідач вказав, що не має власного затвердженого кошторису, фінансується виключно Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Львів), а тому просить не стягувати з нього судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні підтримали позицію, викладену у відзивах на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З інформаційної довідки №235515572 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої Департаментом «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради 04.12.2020, слідує, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 24.06.2004 реєстратором Другої Луцької державної нотаріальної контори за №41157 зареєстровано арешт невизначеного майна, всього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 . Підставою для обтяження слугувала постанова державного виконавця ВДВС ЛМУЮ Романюка В.Є. №17859 від 22.06.2004 (а.с.11).

14.12.2020 позивач звернулась в Управління із заявою, в якій просила надати інформацію стосовно виконавчих документів щодо фінансових чи інших її зобов`язань перед фізичними чи юридичними особами, державою, які перебувають на примусовому виконанні. У випадку відсутності таких документів ОСОБА_1 просила вжити заходів для зняття арешту з її майна (а.с.9).

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 23.12.2020 повідомив, що у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, за яким позивач є боржником, Управління не володіє інформацією, на виконання якого рішення накладено арешт на її майно. Крім того, інформував, що частинами четвертою та п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с.10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент накладення арешту на майно позивача визначались чинним на той час Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Частиною шостою статті 24 Закону №606-ХІV передбачено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

При цьому приписами статті 55 Закону №606-ХІV визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Отже, нормами Закону №606-ХІV було визначено, що арешт на майно боржника накладається за відповідною постановою державного виконавця, яка надсилається до органу нотаріату для внесення відповідних відомостей в реєстр заборони на відчуження майна.

Разом з тим, згідно з вимогами статті 38 Закону №606-ХІV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Таким чином, завершення виконавчого провадження мало наслідком скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Судом встановлено, що згідно повідомлень підпорядкованих відділів державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) за територіальною юрисдикцією Волинської області, а також шляхом перевірки інформації в автоматизованій системі виконавчого провадження у розділах: «Пошук ВД/ВП (спецрозділ)», «Пошук ВП» та «Пошук ВД/ВП (архів)» інформація щодо виконавчих проваджень, за якими позивач ОСОБА_1 є боржником, відсутня.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII в редакції, чинній на момент розгляду справи) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 є боржником за відкритим виконавчим провадженням щодо виконання рішення, тому підстав для застосування арешту її майна немає, а накладений арешт на усе належне їй майно підлягає скасуванню.

При цьому суд зазначає, що існування арешту майна позивача за відсутності на те правових підстав позбавляє право останньої вільно розпоряджатись належним їй майном.

За приписами частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статт 59 Закону №1404-VIII).

Згідно з частиною другою статті 59 Закону №1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Беручи до уваги вищенаведені норми Закону №1404-VIII, слід дійти висновку про те, що питання зняття арешту вирішує державний виконавець відповідного відділу державної виконавчої служби, відтак в даному випадку позовні вимоги до Управління заявлені як до неналежного відповідача.

З огляду на відсутність належних та допустимих доказів правомірності існування арешту усього належного позивачу майна, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Першого ВДВС слід задовольнити шляхом прийняття рішення про зобов`язання зняти арешт з невизначеного майна, всього рухомого та нерухомого майна, що належить позивачу, накладеного постановою державного виконавця ВДВС ЛМУЮ Романюка В.Є. №17859 від 22.06.2004 та зареєстрованого 24.06.2004 за №41157 Другою Луцькою державною нотаріальною конторою, та відмовити в задоволенні позовних вимог до Управління.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого ВДВС судовий збір в сумі 840,80 грн, що сплачений відповідно до квитанції від 29.12.2020 (а.с.6).

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зняти арешт з невизначеного майна, всього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця ВДВС ЛМУЮ Романюка В.Є. №17859 від 22.06.2004 та зареєстрований 24.06.2004 за №41157 Другою Луцькою державною нотаріальною конторою.

В задоволенні позовних вимог до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (43001, м.Луцьк, вул.Володимирська, 1, ).

Відповідач: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (43025, м.Луцьк, вул.Винниченка, 27а, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій