Справа № 300/259/21
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"02" лютого 2021 р. справа № 300/259/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., перевіривши матеріали
позовної заяви Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави
до Нижньовербізької сільської ради
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави (надалі також прокурор), 28.01.2021 звернувся в суд з позовною заявою до Нижньовербізької сільської ради у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність щодо не оформлення права власності на безхазяйне майно, а саме: об`єкт незавершеного будівництва по вул. Грушевського, 33 в с. Ковалівка, Коломийського району, Івано-Франківської області.
- зобов`язати звернутися до органу реєстрації з заявою для проведення державної реєстрації права комунальної власності на безхазяйне майно, а саме об`єкт незавершеного будівництва по вул. Грушевського, 33 в с. Ковалівка, Коломийського району, Івано-Франківської області.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно незабезпечено реалізації державної політики у сфері володіння, користування і розпорядження об`єктами комунальної власності на відповідній території, у тому числі щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, яке визнане безхазяйним.
Відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із пунктами 1 та 2 статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Статтею 19 КАС України визначено перелік справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Так, згідно із пунктом 1 частини 1 вказаної статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - суб`єктний склад спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.
На переконання суду, даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки результатом розгляду даної справи є вирішення питання оформлення права власності на нерухоме майно, яке судом визнане безхазяйним.
За правилами пункту 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 815/6832/16, предметом судової перевірки були спірні правовідносини пов`язані із невиконанням рішення суду, яким визнано недійсним договір дарування квартири. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що сутнісно вимоги про скасування в судовому порядку реєстраційного запису про право власності на нерухоме майно тісно пов`язані з цим майном, і якщо виникає цивільний спір про визнання недійсним правочину, на підставі якого відбулося перевласнення і державна реєстрація права власності на це майно, то в такому спорі вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, навіть і тоді, коли вони не були пред`явлені разом з основними вимогами про захист права власності, є (можуть бути) його складовою частиною, оскільки для повного відновлення права володіння та розпорядження квартирою необхідно припинити (скасувати) державну реєстрацію права власності за іншою особою та перереєструвати це право за особою, яка за рішенням суду відновила право власності на нерухоме майно.
У спірних правовідносинах вимога прокурора полягає у зобов`язанні відповідача здійснити реєстрацію права власності, як завершальної стадії набуття права власності на об`єкти нерухомості на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2014 року у справі №346/569/14-ц. Таким чином, суд констатує, що відповідач при реєстрації права комунальної власності виступає як правонабувач, а не суб`єкт владних повноважень та при цьому не здійснює владних чи інших управлінських функцій.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що справа за позовною заявою Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави до Нижньовербізької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а саме Господарським судом Івано-Франківської області.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 170, 243, 248, 256, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд
1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави до Нижньовербізької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
2. Роз`яснити Заступнику керівника Івано-Франківської обласної прокуратури, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а саме Господарським судом Івано-Франківської області.
3. Роз`яснити, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
4. Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.
5. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.
6. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.
7. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
8. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
9. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.