Справа № 500/3790/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3790/20

26 січня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ногас С.В.,

представника позивача Федірка В.С.,

представника відповідача Грошка Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення тридцять другої сесії сьомого скликання Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1392 га по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 » №1549 від 31.08.2020;

- зобов`язати Білецьку сільську раду Тернопільського району Тернопільської області повторно розглянути і затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 0,1392 га, кадастровий номер :02:001:4584, виготовлену в 2019 році ПП фірма «Матек».

В обґрунтування позову вказано, що 06.03.2020 позивач подала в Білецьку сільську раду Тернопільського району Тернопільської області для затвердження технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 0,1392 га (далі - Технічна документація). 31.08.2020 рішенням тридцять другої сесії сьомого скликання Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1392 га по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 » № 1549, відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні Технічної документації у зв`язку з тим, що в технічній документації відсутні погодження меж суміжних землекористувачів.

Позивач не погоджується з вищевказаним рішенням Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, вважає його протиправним і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , що розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,1392 га, яка рішенням Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 19.07.1996 передана їй у власність.

18.08.2017 рішенням сесії Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 896, надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1400 га, по АДРЕСА_1 .

В 2019 ПП фірма «Матек» виготовила Технічну документацію. 22.02.2019 відомості про земельну ділянку ОСОБА_1 внесені до Державного земельного кадастру та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер :02:001:4584.

Позивач стверджує, що внесення державним кадастровим реєстратором відомостей про земельну ділянку ОСОБА_1 до Державного земельного кадастру свідчить про те, що межі її земельної ділянки не накладаються на межі суміжних земельних ділянок.

Із опису суміжників на кадастровому плані земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0201, який міститься в Технічній документації, слідує, що суміжним земельним ділянкам, власниками (землекористувачами) яких є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вже присвоєно кадастрові номери, ці земельні ділянки вже сформовані, межові знаки цих земельних ділянок встановлено, а їх межі вже погоджено раніше з ОСОБА_1 .

Зокрема, позивач вказує, що 23.06.2008 ОСОБА_3 засвідчила в Білецькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області свій підпис на заяві про те, що вона погоджує межу ОСОБА_1 для одержання державного акта на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку. 15.07.2008 між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 укладено мирову угоду, за якою сторони погодили одна одній межі земельних ділянок для одержання державних актів на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, підписи сторін на якій засвідчено Білецькою сільською радою.

ОСОБА_6 теж являється власником суміжної земельної ділянки, межі якої вже встановлено і погоджено раніше з ОСОБА_1 . При цьому позивач покликається на рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/18491/15-ц, яким встановлено, що немає накладання меж земельної ділянки ОСОБА_6 на земельну ділянку ОСОБА_1 .

Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), який міститься в Технічній документації, підписаний сільським головою Білецької сільської ради Малик Д.В.

Отже, на переконання позивача, межі земельної ділянки ОСОБА_1 погоджені зі всіма суміжними землекористувачами вже раніше, а тому не підлягають погодженню повторно.

З огляду на вказане позивач звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено у справі судове засідання на 12.01.2021.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 30.11.2020 направлено відповідачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та отримано 02.12.2020, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду (а.с.41).

Відповідач відзив на позов подав у судовому засіданні 26.01.2021. Ухвалою суду від 26.01.2021 суду відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) продовжено відповідачу пропущений строк, встановлений судом, для подання відзиву.

У відзиві на позов відповідач зазначає про недотримання у спірних правовідносинах вимог статті 198 Земельного кодексу України та пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686, які передбачають погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Білецькій сільській раді не відомо чи суміжним землекористувачам було запропоновано підписати відповідний акт прийому-передачі межових знаків та невідомі причини непідписання. Оскільки законодавством передбачено, що акт прийому-передачі межових знаків повинен містити погодження власників суміжних земельних ділянок, а позивачем такі вимоги не дотримані, то відповідач вважає, що прийняв правомірне рішення, просить в позові відмовити.

Ухвалою суду від 12.01.2021 розгляд справи відкладався до 26.01.2021.

У судовому засіданні 26.01.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та зазначив, що земельні спори, які були з усіма власниками (землекористувачами) суміжних земельних ділянок, на даний час вирішенні. Вважає, що необхідності погоджувати межу з власниками (землекористувачами) суміжних земельних ділянок немає, так як ділянка позивача сформована, накладання в Публічній кадастровій карті на інші земельні ділянки не встановлено.

Також представник позивача зазначив, що власникам (землекористувачам) суміжних земельних ділянок не пропонувалося погодити межі та підписати відповідний акт прийому-передачі межових знаків, оскільки такі межові знаки мають бути вже встановлені, так як право власності власники суміжних земельних ділянок вже оформили. Також зазначив, що до Технічної документації при поданні до сільської ради не долучалися заява від 23.06.2008 ОСОБА_3 , відповідно до якої вона погоджує межу ОСОБА_1 та мирова угода від 15.07.2008 між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , такі заяви свого часу засвідчувалися Білецькою сільською радою, а тому на переконання представника позивача мали бути їй відомі.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №67463435 від 07.09.2016 (а.с.20, 53-54).

Відповідно до копії виписки з рішення Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 19.07.1996 «Про безоплатну передачу у приватну власність присадибних земельних ділянок с.Біла», сільська рада вирішила передати у приватну власність ОСОБА_1 присадибну земельну ділянку площею 0,14 га та ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,14 га по АДРЕСА_2 (а.с.5 ).

18.08.2017 рішенням двадцять восьмої сесії сьомого скликання Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №896 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1400 га, по АДРЕСА_1 (а.с.15).

За заявою позивача від 05.02.2019 (а.с.12) ПП фірма «Матек» виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по АДРЕСА_1 . Загальна площа цієї земельної ділянки (кадастровий номер :02:001:4584) становить 0,1392 га (а.с.8).

З метою затвердження даної Технічної документації позивач 06.03.2020 звернулася до Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області із відповідною заявою (а.с.6), однак рішенням тридцять другої сесії сьомого скликання Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1392 га по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 » №1549 від 31.08.2020, ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні Технічної документації в зв`язку з тим, що в технічній документації відсутні погодження меж суміжних землекористувачів (а.с.7).

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак суд, зважаючи на предмет позову, перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

Відповідно до пункту «б» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

За змістом пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, право власності на який зареєстроване за нею в установленому законом порядку, і цей житловий будинок розташований на земельній ділянці, яку позивач бажає отримати у власність.

Частиною першою статті 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

За змістом частини другої статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07.07.2011 №3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон №3613-VI) установлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовані Законом України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV).

Відповідно до статті 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. До видів документації із землеустрою належать, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

Згідно зі статтею 1 Закону № 858-IV технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Питання розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) врегульоване нормами статті 55 Закону №858-IV.

Згідно із статтею 55 Закону №858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка (частини четверта та шоста статті 55 Закону № 858-IV).

За нормами частини восьмої статті 55 Закону № 858-IV у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Водночас частина дев`ята статті 55 Закону № 858-IV передбачає, що якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що у випадку, коли особа хоче отримати у власність земельну ділянку комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано за цією особою, виготовляється такий вид документації із землеустрою, як технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини 10 вказаної статті 55 Закону № 858-IV технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Відтак суд звертає увагу, що пунктом «й» частини десятої статті 55 Закону № 858-IV визначено таку вимогу до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) як оформлення акто приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Аналіз вказаного пункту свідчить про те, що оформленню акта приймання-передачі межових знаків на зберігання передує виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

У свою чергу, суд зазначає, що комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок являють собою кадастрові зйомки (частина перша статті 198 ЗК України).

Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану (частина друга статті 198 ЗК України).

Отже, погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність та затверджує документацію. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Суд зазначає, що за змістом статті 30 Закону № 858-IV погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Так умови погодження і затвердження документації із землеустрою визначені статтею 186 ЗК України.

Відповідно до положень частини чотирнадцятої статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

За приписами частини 17 статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

В оскаржуваному рішенні Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області як на підставу відмови у погодженні документації вказано на відсутність погодження меж суміжних землекористувачів (а.с.7).

Надаючи оцінку правомірності такої відмови, суд вважає за необхідне зазначити, що механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686 (далі - Інструкція № 376).

У силу вимог пункту 2.8 Інструкції №376 технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) містить, зокрема, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

У свою чергу, додатком № 2 до Інструкції №376 встановлено форму акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Форма вказаного документа передбачає погодження меж із власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок у вигляді заявлення ними про відсутність претензій до існуючих меж, що має стверджуватися їх підписами в кінці акта.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Нормами вказаного пункту також передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

За даними кадастрового плану земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - 02.01, що міститься в матеріалах Технічної документації, поряд із земельною ділянкою позивача знаходяться по межах від А до Б землі Білецької сільської ради; від Б до В землі гр. ОСОБА_2 ; від В до Г землі гр. ОСОБА_7 ; від Г до Д землі гр. ОСОБА_3 , від Д до А землі гр. ОСОБА_4 (а.с.24 - зворот).

Як вбачається з пояснювальної записки щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) місце положення кутів зовнішніх границь землекористування детально обстежені та узгоджені по фактичному їх положенню на місцевості в присутності землекористувача та з представниками суміжних землекористувань, а саме: від А до Б землі Білецької сільської ради; від Б до В землі гр. ОСОБА_2 ; від В до Г землі гр. ОСОБА_7 ; від Г до Д землі гр. ОСОБА_3 , від Д до А землі гр. ОСОБА_4 .

Межові знаки встановленого взірця по бажанню власника (користувача) земельної ділянки не встановлювалися. Власники землі та землекористувачі зобов`язані дотримуватися меж земельних ділянок. Претензій з боку суміжних землекористувачів та землевласників до встановлення та узгодження меж земельних ділянок в натурі не виявлено. Землекористувач приймає на збереження встановлені межові знаки в кількості згідно акту прийомки-передачі межових знаків, і попереджений, що в разі не виясненої зміни фізичних позначок межі або знищення встановлених межових знаків він несе відповідальність згідно ст. 211 ЗК України (а.с.14).

Поряд з цим, у матеріалах технічної документації наявний акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (дати складання акта не вказано), який підписано лише виконавцем робіт (спеціаліст ПП Фірма «Матек») Будник Н.М., Білецьким сільським головою Маликом Д.В. та власником (користувачем) земельної ділянки ОСОБА_1 . Акт складено у присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок: від А до Б землі Білецької сільської ради, від Б до В землі гр. ОСОБА_2 (кадастровий номер 125280700:02:001:1859), від В до Г землі гр. ОСОБА_6 (кадастровий номер відсутній), від Г до Д землі гр. ОСОБА_3 (кадастровий номер :02:001:1829), ОСОБА_8 до А землі гр. ОСОБА_4 (кадастровий номер :02:001:0878) (а.с.26 - зворот).

У вказаному акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання підписи власників (користувачів) суміжних земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відсутні, як і відомості про те, чи заявлено ними претензії до існуючих меж та чи мала місце відмова останніх погодити межі земельної ділянки ОСОБА_1 . Тобто наявний в матеріалах Технічної документації акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не дає змоги констатувати наявність погодження меж земельної ділянки ОСОБА_1 з суміжними власниками та землекористувачами, а у разі їх відмови від погодження - з`ясувати мотиви такої. Наявними у справі доказами не підтверджено інформацію про те, що суміжним власникам (землекористувачам) було повідомлено про проведення вищезазначених робіт, в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання про це не зазначено. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що такі не повідомлялися про необхідність погодження меж земельної ділянки позивачка та підписання акта прийому-передачі межовиз знаків на зберігання.

При цьому суд не бере до уваги покликання позивача на те, що 23.06.2008 ОСОБА_3 засвідчила в Білецькій сільській раді свій підпис на заяві про те, що вона погоджує межу ОСОБА_1 для одержання державного акту на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, а також на той факт, що 15.07.2008 між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 укладено мирову угоду, за якою сторони погодили одна одній межі земельних ділянок для одержання державних актів на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, з огляду на те, що погодження меж земельної ділянки з власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок є складовою частиною технічної документації та має міститись саме в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, а не у будь-яких інших документах, які не відносяться до документації із землеустрою.

З цих же міркувань не заслуговують на увагу суду аргументи позивача про те, що ОСОБА_6 являється власником суміжної земельної ділянки, межі якої вже встановлено і погоджено раніше з ОСОБА_1 та її посилання на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/18491/15-ц.

Крім того, щодо одного власника (користувача) суміжної земельної ділянки ОСОБА_4 позивач взагалі не надає будь-яких пояснень щодо вирішення питання погодження меж земельної ділянки.

Суд звертає увагу, що з положень частини другої статті 198 ЗК України вбачається, що саме на етапі здійснення кадастрової зйомки відбувається погодження меж сформованої земельної ділянки із власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Таке погодження є обов`язковим при передачі земельної ділянки у власність, оскільки здійснюється формування меж земельної ділянки, яка до цього хоч і перебувала у фактичному користуванні, проте не була сформована та межі не були закріплені межовими знаками.

Суд також вважає за необхідне вказати, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 вказала на те, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Аналогічні правові висновки викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 350/67/15-ц та № 514/1571/14-ц, які суд в силу положень частини п`ятої статті 224 КАС України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, суд зазначає, що погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Разом з цим, як зазначено вище, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Поряд з цим, як було констатовано судом, наявний в матеріалах Технічної документації акт прийомки-передачі межових знаків не підписаний власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок, як і відсутні будь-які відомості про те, що їм було запропоновано підписати відповідний акт, і вони відмовились це зробити. З наданого акта неможливо встановити, чи мав місце факт відмови від його підписання. Відтак відповідач, а також і суд позбавлені можливості встановити чи не відмовилися власники (користувачі) суміжних земельних ділянок від погодження меж земельної ділянки, а у разі відмови - надати оцінку мотивам такої відмови.

У свою чергу, аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що підстави, з яких Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області відмовила у затверджені Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 0,1392 га, кадастровий номер :02:001:4584, є належними підставами відповідно до норм ЗК України для такої відмови, а отже відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскаржуване рішення прийняте з дотриманням інших вимог частини другої статті 2 КАС України.

Позивачем не спростовано правомірності рішення тридцять другої сесії восьмого скликання Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1392 га по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 » №1549 від 31.08.2020, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні цього позову в повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області (вулиця Молодіжна, 19, село Біла, Тернопільський район, Тернопільська область, 47707, ).

Повний текст рішення складено та підписано 01 лютого 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.