Справа № 440/4364/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: К.І. Клочко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 р. Справа № 440/4364/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2020, по справі № 440/4364/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 10.03.1981 по 21.02.1992 на посаді веттехніка Великобагачанської ветаптеки Обласного об`єднання зооветснаб м. Полтава до загального страхового стажу, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням зазначених періодів роботи.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення пенсій (Великобагачанський район) Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05.06.2020 № 738, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в "Полтавазооветпостач" за професією веттехнік у період з 10.03.1981 по 21.02.1992.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити з дня звернення пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням трудового стажу в період роботи в "Полтавазооветпостач" за професією веттехнік у період з 10.03.1981 по 21.02.1992.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, 02.06.2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком.

Рішенням відділу з питань призначення пенсій (Великобагачанський район) Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05.06.2020 № 738 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого у встановленому законодавством порядку.

Не погодившись із таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії.

Колегія суддів погоджується із такими висновками з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637). Згідно з п. 1-3 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, підставою прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стала відсутність необхідного трудового стажу у позивача внаслідок не зарахування періоду роботи з 10.03.1981 по 21.02.1992 у ПАТ "Полтавазооветпостач" на посаді веттехніка у зв`язку з тим, що існують виправлення в даті наказу на прийняття на роботу в записі № 3 трудової книжки, які не завірені належним чином.

Із дослідженої трудової книжки позивача встановлено, що запис № 3 трудової книжки містить дані щодо прийняття позивача на роботу до Великобагачанської ветаптеки Обласного об`єднання зооветснаб м. Полтава на посаду веттехніка відповідно до наказу № 33 від 10.03.1981.

При цьому, виправлення з 3 на 10 містить графа «число», про що також окремо зазначено на арк. 6 трудової книжки.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У той же час, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За наведених обставин колегія суддів зазначає, що із матеріалів трудової книжки вбачається, що позивача прийнято на роботу саме з 10.03.1981.

При цьому, наступний запис зроблений у хронологічному порядку та містить дані щодо звільнення з 21.02.1992 ОСОБА_1 на підставі статті 38 КзПП України, про що проставлено відповідний відтиск печатки ПАТ "Полтавазооветпостач" з посиланням на первинні документи.

Стосовно можливості додаткового підтвердження даних трудової книжки у зазначеній частині слід враховувати, що відповідно до довідки Об`єднаного трудового архіву селищних, сільських рад Великобагачанського району від 10.08.2020 № 01-19/179 документи постійного зберігання та з особового складу Великобагачанської ветаптеки (ПАТ "Полтавазооветпостач"), яка здійснювала свою діяльність в селищі Велика Багачка Полтавської області, на зберігання до архівного відділу Великобагачанської райдержадміністрації та об`єднаного трудового архіву селищних, сільських рад Великобагачанського району не передавались.

За наведених обставин колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції, що відповідач, відмовляючи у зарахуванні вказаних періодів до трудового стажу позивача, застосував формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права, оскільки надана ОСОБА_1 трудова книжка серії НОМЕР_1 є належним доказом працевлаштування на ПАТ "Полтавазооветпостач" за професією веттехнік та роботи на вказаному підприємстві у період з 10.03.1981 по 21.02.1992.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що відмова Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05.06.2020 № 738 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є протиправною.

Щодо обрання способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 245 КАС України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Колегія суддів зазначає, що у правовідносинах щодо призначення пенсійних виплат органи пенсійного фонду не наділені дискреційними повноваженнями, оскільки зобов`язані прийняти одне з рішень (про призначення пенсії або про відмову у призначенні), яке відповідає закону.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність оскаржуваного рішення відповідача, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в "Полтавазооветпостач" за професією веттехнік у період з 10.03.1981 по 21.02.1992 та призначити з дня звернення пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням трудового стажу в період роботи в "Полтавазооветпостач" за професією веттехнік у період з 10.03.1981 по 21.02.1992.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 по справі № 440/4364/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов