Справа № 420/12723/20
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яке оформлене листом від 05.10.2020 року №13-10/2-4190;

- зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.09.2020 р. він звернувся до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу. До заяви було надано копію паспорту та витягу Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, де зазначено як місце проживання АРК, м. Феодосія. Але позивачу рішенням від 03.09.2020 р. було відмовлено у видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Відмова вмотивована тим, що відсутні докази, які підтверджують факт проживання позивача на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними в ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». При цьому, як на підставу відмови відповідач посилався на Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» без посилання на будь-яку статтю зазначеного закону.

Після отримання зазначеної відповіді, позивач 15.09.2020 р. повторно звернувся до відповідача із заявою про отримання довідки внутрішньо переміщеної особи та додав до заяви копії наступних документів: довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 24.11.2003 р., виданої ДПІ м. Феодосія, АРК; паспорта громадянина України від 10.09.2018 р.; паспорта громадянина України для виїзду за кордон від 11.10.2018 р.; витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 14.09.2018 р.; військового квитка від 20.10.2008 р.; оригінал витягу з реєстру виборців; копії обліково-послужної картки військовослужбовця; свідоцтва про базову загальну середню освіту від 20.06.2004 р. серії НОМЕР_1 ; свідоцтва про народження від 14.07.1989 р. виданого у м. Феодосія АРК; копію старого паспорта громадянина України від 19.07.2005 р.

На зазначену заяву позивач 05.10.2020 р. отримав відповідь, якою йому повторно було відмовлено у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи з посиланням на відсутність доказів, які підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними в ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Позивач зазначив, що вказана відмова повністю копіює відмову від 03.09.2020 р.

Позивач вказав, що в порушення вимог ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідач відмовив позивачу у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи, з підстав, не передбачених законодавством. У своєму рішенні про відмову відповідач не послався на конкретну норму Закону, як на підставу відмови. Також відповідач не надав жодної оцінки документам, які були додані до заяви та не пояснив, з яких підстав ці документи не підтверджують факт проживання позивача на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення.

Своїми діями відповідач фактично позбавив позивача права повноцінно користуватись своїми правами як громадянина України, так і правами, які передбачені для внутрішньо переміщених осіб.

Ухвалою від 07.12.2020 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до винесення рішення по справі. Прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Роз`яснено, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та справу буде розглянуто у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

23.12.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що 03.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509.

03.09.2020 р. Управлінням було прийняте рішення №13-10/2-3741 про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з відсутністю доказів, які підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

15.09.2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Управління із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509.

Під час подання заяви ОСОБА_1 зазначив, що є працездатною особою, яка перемістилась 01.09.2020 року.

До вказаної заяви ОСОБА_1 надав наступні документи на підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»: паспорт громадянина України, виданий 10.09.2018 року, орган, що видав паспорт « 6528 » (Назва підрозділу: Новотроїцький районний відділ Управління ДМС в Херсонській області, адреса підрозділу: смт. Новотроїцьке, вул. Банкова, 8); Витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, виданий 14.09.2018 року, орган, видачі « 6528» (Назва підрозділу: Новотроїцький районний відділ Управління ДМС в Херсонській області, адреса підрозділу: смт. Новотроїцьке, вул. Банкова, 8); копія РНОКПП, виданого 24.11.2003 року; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про загальну середню освіту із зазначенням дати закінчення навчання у 2004 році; копія військового квитка, із значенням останньої дати 30.03.2010 року; копія повідомлення про включення виборця до Державного реєстру виборців, із зазначенням дати включення 06.03.2009 року; копія паспорту для виїзду за кордон, виданий у 2012 році; копія недійсного паспорту.

Відповідач зазначив, що оскільки позивачем не було надано доказів стосовно підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, тобто 20.02.2014 року, 05.10.2020 р. Управлінням було прийняте рішення №13-10/2-4190 про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з відсутністю доказів, які підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 14.09.2018 року, з 24.07.1989 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

03.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 (а.с. 21-23).

03.09.2020 р. Управлінням соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради було прийняте рішення №13-10/2-3741 про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з відсутністю доказів, які підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (а.с. 24).

15.09.2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Управління із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 (а.с. 25-28).

Позивач додав до заяви копії наступних документів: довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 24.11.2003 р., виданої ДПІ м. Феодосія, АРК; паспорта громадянина України від 10.09.2018 р.; паспорта громадянина України для виїзду за кордон від 11.10.2018 р.; витягу з Єдиного державного демографічного реєстру що до реєстрації місця проживання від 14.09.2018 р.; військового квитка від 20.10.2008 р.; оригінал витягу з реєстру виборців; копії обліково-послужної картки військовослужбовця; свідоцтва про базову загальну середню освіту від 20.06.2004 р. серії НОМЕР_1 ; свідоцтва про народження від 14.07.1989 р. виданого у м. Феодосія АРК; копію старого паспорта громадянина України від 19.07.2005 р.

05.10.2020 р. Управлінням було прийняте рішення №13-10/2-4190 про відмову у видачі позивачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з відсутністю доказів, які підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», на момент їх виникнення (а.с. 29).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами частин 1, 2 ст.4 Закону №1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.4 Закону №1706).

Відповідно до п.2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 (далі - Порядок №509), для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

У день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу. У випадках, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, уповноважений орган зобов`язаний розглянути заяву протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу довідки або відмову в її видачі (п.6 Порядку №509).

Відповідно до п.8 Порядку № 509 заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту. Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Наведені підстави є тотожними підставам, визначених Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до ч.10 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення; 4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці. Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з`явилися підстави, визначені у статті 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.

З наведених вище положень законодавства випливає, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», на момент їх виникнення, зокрема, залишення свого місця проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 22 листопада 2018 року по справі №265/3453/17, в постанові від 12 вересня 2018 року по справі №310/8280/16-а, в постанові від 06 березня 2018 року по справі №234/8701/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 14.09.2018 року, з 24.07.1989 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує факт проживання позивача на території АР Крим на момент його окупації (а.с. 10).

Решта наданих позивачем документів також підтверджує факт проживання позивача на території АР Крим, з якої здійснено внутрішнє переміщення у зв`язку з тимчасовою окупацією.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наданими позивачем документами підтверджено факт його проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення (АР Крим) у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», на момент виникнення цих обставин.

Тому позивач підпадає під визначення внутрішньо переміщеної особи, наведене в ст.1 Закону №1706-VII, і визначені ч.10 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та пунктом 8 Порядку №509 підстави для відмови позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - відсутні.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідач не довів суду обґрунтованість відмови позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Ухвалою від 07.12.2020 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 840, 80 грн. до винесення рішення по справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто судовий збір, що мав сплатити до бюджету позивач, підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та згідно із ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. та перерахувати його за реквізитами: 22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); Отримувач коштів: ГУК в ОД.обл./Київський р-н/22030101; Рахунок отримувача: UA4015756; Код отримувача: 37607526; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Відомча ознака: «84» Окружні адміністративні суди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ст.ст. 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (адреса: вул. Косовська, 2д, м. Одеса, 65017, ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яке оформлене листом від 05.10.2020 року №13-10/2-4190.

Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. та перерахувати його за реквізитами: 22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); Отримувач коштів: ГУК в ОД.обл./Київський р-н/22030101; Рахунок отримувача: UA4015756; Код отримувача: 37607526; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Відомча ознака: «84» Окружні адміністративні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів