Справа № 140/16418/20
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/16418/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган) про визнання протиправним рішення від 27 серпня 2020 року №14 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 1 рік, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 27 серпня 2020 року; визнати протиправним розрахунок від 19 серпня 2020 року; зобов`язання відповідача провести розрахунок розміру та виплату пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 % заробітку, починаючи з 27 серпня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 серпня 1978 року позивач була прийнята на роботу в Донецьке бюро технічної інвентаризації, 24 вересня 1985 року вступила в шлюб з ОСОБА_2 , у зв`язку із народженням сина пішла у декретну відпустку та на початку 1987 року переїхала з міста Донецьк до селища міського типу Любешів Любешівського району Волинської області. Із Донецького бюро технічної інвентаризації звільнилась 10 листопада 1987 року по закінченню декретної відпустки.

Вказує, що в селищі міського типу Любешів Волинської області проживала з 06 січня 1987 року по 04 березня 1990 року, що підтверджується довідкою Любешівської районної державної адміністрації Волинської області 24 червня 2020 року №481, у зв`язку із чим їй 18 березня 2004 року було видане посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Позивач 18 серпня 2020 року звернулась до Ковельського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного вік, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідачем 27 серпня 2020 року прийнято рішення №14 про відмову у призначенні такої пенсії, у зв`язку із тим, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 21 серпня 1978 року по 10 листопада 1987 року працювала у Бюро технічної інвентаризації міста Донецька на території, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Окрім того вказує, що під час вирішення питання про призначення пенсії пенсійним органом було проведено розрахунок розміру пенсії, не погоджуючись із яким в частині доплати за понаднормовий стаж із застосуванням абзацу 2 частини першої 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 01 жовтня 2020 року подала до Ковельського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Волинській області заяву про нарахування (перерахунок) пенсії із застосуванням частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте відповідач листом від 29 жовтня 2020 року відмовив у задоволенні заяви, оскільки позивач не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, як одержувач будь-якого виду пенсії.

Позивач із вказаним рішенням та розрахунком пенсійного органу не погоджується, уважає таким, що порушує її конституційні права з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник ГУ ПФУ у Волинській області у відзиві на позовну заяву від 22 січня 2020 року №3209/21 позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що позивач 18 серпня 2020 року звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно довідки Любешівської районної державної адміністрації від 24 червня 2020 року №481, ОСОБА_1 проживала на території зони гарантованого добровільного відселення, а саме: у смт. Любешів з 06 січня 1987 року по 04 березня 1990 року, проте відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 з 21 серпня 1978 року по 10 листопада 1987 року остання працювала у Бюро технічної документації міста Донецька на території, що не відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

З урахуванням викладеного, та враховуючи факт роботи на території, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 2 роки 3 місяці 24 днів, тому рішенням від 27 серпня 2020 року №14 ОСОБА_1 відмолено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Щодо вимоги здійснити розрахунок розміру та виплату пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із збільшенням 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку з 27 серпня 2020 року вказує, що така вимога є передчасною, оскільки ОСОБА_1 на обліку в органах Пенсійного фонду України, як одержувач будь-якого виду пенсії не перебуває та відповідно підстави для розгляду питання щодо перерахунку пенсії відсутні.

З наведених підстав у задоволенні позову просить відмовити (арк. спр. 64-68).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 61).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 (арк спр. 43).

Позивач 18 серпня 2020 року звернулась до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до статі 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (арк. спр. 47).

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 27 серпня 2020 року №14 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк. спр. 48)

Про прийняте рішення відповідач повідомив ОСОБА_1 листом від 04 вересня 2020 року №0300-0315-8/28143, у якому зазначив, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 з 21 серпня 1978 року по 10 листопада 1987 року остання працювала у Бюро технічної інвентаризації міста Донецька, а тому враховуючи факт роботи на території, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 2 роки 3 місяці 24 дні (арк. спр. 49).

Судом також установлено, що ОСОБА_1 зверталася до пенсійного органу із заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте відповідач листом від 29 жовтня 2020 року №15684-16070/О-02/8-0300/20 повідомив, що позивач не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, як одержувач будь-якого виду пенсії тому для розгляду питання перерахунку пенсії підстав немає (арк. спр. 50).

Позивач не погоджується з такими діями пенсійного органу і звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України. Так у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28 лютого 1991 року (далі Закон №796-XII).

За змістом пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

У пункті 3 частини першої статті 14 Закону №796-XII визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону №796-XII.

Так пунктом 2 частини першої вказаної статті встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років зменшення віку становить 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому приміткою до цього пункту визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону (частина третя статті 55 Закону №796-XII).

Відповідно до положень статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-XII посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

У відповідності до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок №551) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.

За змістом абзацу 6 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Отже, аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Поряд з цим суд наголошує, що документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII, є виключно посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Отже, видача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б (категорія 3) підтверджує статус громадянина, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає їй право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII. Таке посвідчення позивач має, долучення якого до заяви про призначення пенсії відповідач не заперечив.

Судом установлено, що звертаючись до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії, окрім посвідчення, потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_3 , позивачем також надано довідку Любешівської районної державної адміністрації від 24 червня 2020 року №481 (арк. спр. 76).

Із зазначеної довідки випливає, що ОСОБА_1 дійсно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення у селищі міського типу Любешів з 06 січня 1987 року по 04 березня 1990 року постійно.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач вказує, що станом на 01 січня 1993 року остання прожила у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років, оскільки відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 з 21 серпня 1978 року по 10 листопада 1987 року вона працювала у Бюро технічної документації міста Донецька на території, що не відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд такі доводи відповідача оцінює критично, так як у відповідності до частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Разом з тим, трудова книжка не відноситься до документів, які підтверджують період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд також зазначає, що надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, законодавством не передбачено.

За наведених обставин суд уважає, що дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується довідкою Любешівської районної державної адміністрації від 24 червня 2020 року №481 та посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3). Крім того, суд наголошує, що зазначене посвідчення ОСОБА_1 недійсним не визнавалось, її статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи не оспорюється; доказів фактичного проживання позивача у вказаний період в іншому місті, аніж селище міського типу Любешів , відповідач, як суб`єкт владних повноважень, суду не надав.

Відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII, умовами надання пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є: наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу; постійне проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно статті 55 Закону №796-XII.

Із копії трудової книжки НОМЕР_2 та наданих позивачем матеріалів пенсійної справи убачається, наявність у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу.

Згідно положень пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII зменшення пенсійного віку для потерпілих від Чорнобильської катастрофи (особам, які постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років) становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Вище зазначалось, що ОСОБА_1 проживала на території зони гарантованого добровільного відселення, а саме: у смт. Любешів з 06 січня 1987 року по 04 березня 1990 року. Відтак, тривалість періоду, який позивач проживала у зоні гарантованого добровільного відселення, починаючи із 30 жовтня 1989 року до 01 січня 1993 року становить понад 3 роки, що свідчить про неможливість застосування початкової величини зниження пенсійного віку.

Отже, ОСОБА_1 має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII у 57 років.

Як установлено позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася за призначенням пенсії 18 серпня 2020 року (при досягненні повних 59 років).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач не в повній мірі довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі своїх дій та прийнятого рішення, а тому рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 27 серпня 2020 року №14 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 1 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи приписи пункту 1 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, факт звернення позивача із заявою про призначення пенсії 18 серпня 2020 року, суд уважає, що з метою належного захисту порушених прав, пенсійний орган належить зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18 серпня 2020 року, тобто з дня звернення за пенсією на пільгових умовах.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести розрахунок розміру та виплату пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 % заробітку, починаючи з 27 серпня 2020 року, суд виходить із такого.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Поряд з цим, суд зауважує, що оскільки на даний час нарахування та виплата на користь ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не здійснилося, вказані вимоги є передчасними та права позивача в цій частині ще не порушені.

Суд уважає помилковими доводи позивача відносно того, що під час вирішення питання про призначення пенсії, пенсійним органом було проведено розрахунок розміру пенсії в частині доплати за понаднормовий стаж із застосуванням абзацу 2 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки як убачається із матеріалів пенсійної справи такий розрахунок проведений виходячи із пенсії за віком, право на отримання якої позивач набула із досягненням пенсійного віку (60 років - 27 серпня 2020 року) (арк. спр. 69), однак розрахунок належної їй пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як уже було зазначено, пенсійним органом ще не здійснювалося, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відтак, з наведених вище підстав, позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ У Волинській області від 27 серпня 2020 року №14 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18 серпня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що за подання адміністративного позову у даній справі позивач згідно квитанції від 25 листопада 2020 року №82 сплатила судовий збір у сумі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок) (арк. спр. 4), який зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 33).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) у відповідності до задоволених вимог.

Керуючись статями 139, 243, 245, 246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 27 серпня 2020 року №14 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18 серпня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2021 року.