Справа № 480/3506/20
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 р. Справа № 480/3506/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 року по справі № 480/3506/20 (головуючий 1 інстанції Шаповал М.М.) за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Сумській області від 19.05.2020 № 0-1820 на суму 803,30 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що спірним рішенням позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. ОСОБА_1 не погоджується із прийнятим рішенням, вважає, що податкове зобов`язання визначено без урахування розміру площі об`єкта нерухомості, яка складає 137 кв. м. Також контролюючий орган не застосував пільги, передбачені підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4), якому на праві приватної власності належить нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , площа квартири згідно з витягу з Єдиного державного реєстру нерухомого майна становить 137 кв. м. (а.с. 5).

19.05.2020 ГУ ДПС у Сумській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № 0-1820, яким ОСОБА_2 нараховано податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 803,30 грн (а.с. 3).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення від 19.05.2020 № 0-1820 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Податковим кодексом України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом розгляду даної справи є встановлення правомірності винесеного податковим органом ППР від 19.05.2020 № 0-1820 на суму 803,30 грн. відносно ОСОБА_2 , щодо нарахування податку на нерухоме майно.

Порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, встановлений статтею 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Так, пунктом 266.1.1. ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1. статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пунктів 266.3, 266.4, 266.5 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пункту 266.6.1, пункту 266.7 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є власником житлової нерухомості - квартири, площею 137 кв. м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з копією розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік до податкового повідомлення-рішення від 19.05.2020 № 0-1820 сума податку нарахована в розмірі 803,30 грн (а.с. 34).

Зазначена сума розрахована виходячи із ставки податку 0,25 % розміру мінімальної заробітної плати (згідно рішення Конотопської міської ради від 24.06.2015, з урахуванням змін, внесених рішеннями від 28.01.2016, від 26.01.2017 (а.с. 15-17), встановленої на 1 січня 2019 року (4173 грн), тобто 10,43 грн за 1 кв. м. нерухомого майна (4173 грн х 0,25 %).

Колегія суддів зазначає, що загальна сума податку на 2019 рік визначена з урахуванням пільги, встановленої п. "а" пп. 266.4.1 ст. 266 ПК України, тобто базу оподаткування - 137 кв. м зменшено на пільгу в розмірі 60 кв. м (а.с. 18).

Таким чином відповідачем проведено вірний розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, із застосування відповідної пільги.

Крім того, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, що функціонує відповідно до закону України "Про доступ до судових рішень", в межах справи № 480/ 3826/18, судом досліджувалося правомірність визначення площі позивача, що належить на праві власності, та після перегляду справи в апеляційному порядку підтверджено правомірність нарахування податковим органом податку на площу 137 кв.м. за попередній рік із застосовуванням відповідної пільги.

Крім того, наслідки несвоєчасного направлення податкового повідомлення-рішення визначені пунктом 266.10.2 ПК України, відповідно до якого у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Несвоєчасне направлення податкового повідомлення-рішення не свідчить про його протиправність та не може бути підставою для його скасування, таке порушення є лише підставою для звільнення від відповідальності у зв`язку з несвоєчасною сплатою податку. Крім того, пунктом 266.10.3. ст. 266 ПК України прямо передбачено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу, тобто 1095 днів з дня, коли такий обов`язок у податкового органу виник.

Так само не впливає на законність спірного рішення відсутність доданого до нього розрахунку, оскільки пунктом 9 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності). Таким чином, одночасне надіслання податкового повідомлення-рішення та розрахунку до нього передбачене лише у разі наявності такого розрахунку, тобто не є обов`язковим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 не підлягають задоволенню тому, що податкове повідомлення-рішення від 19.05.2020 № 0-1820 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Податковим кодексом України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 року по справі № 480/3506/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко