Справа № 440/2542/20
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 р.Справа № 440/2542/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 15.09.20 року по справі № 440/2542/20

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA110320/2020/000065/1 від 05 травня 2020 року та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №UA/00139.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA110320/2020/000065/1 від 05 травня 2020 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110320/2020/00139 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49038, ідентифікаційний код 43350935) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що компанією TOM-CAR ОСОБА_4 (Польща) на ім`я ОСОБА_1 виставлено рахунок-фактуру №24/2020 від 21 квітня 2020 року (з урахуванням корекційної накладної № 1/04/2020 від 30 квітня 2020 року) /а.с.6-8, 10, 57/ для оплати придбаного ним легкового автомобілю SUZUKI VITARA, номер кузова - НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , рік випуску: 2016, пробіг: 206000 км, кількість - 1 шт., за ціною 25000,00 PLN (вартість нетто : 25000,00 PLN, сума ДПВ - 0,00 PLN, вартість брутто - 25000,00 PLN), спосіб оплати: готівка, термін оплати: 21 квітня 2020 року; сплачено 25000,00 PLN, залишилось до сплати - 0,00 PLN.

Відповідно до платіжного документу (фіскального чеку) №0001/0477 від 22 квітня 2020 року /а.с.11-12/ за експорт автомобілю компанії TOM-CAR ОСОБА_4 сплачено грошові кошти в сумі 25000,00 PLN, сума ПДВ 0% - 0,00 PLN.

30 квітня 2020 року представником декларанта, ФОП ОСОБА_2 , подано до митного органу митну декларацію №110320/2020/005178 /а.с. 55-56/ на товар "Автомобіль легковий пасажирський марки SUZUKI, модель VITARA, бувший у використанні, 2016 року виготовлення, модельний рік 2016, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 , обладнаний двигуном внутрішнього згорання з іскровим запаленням (бензин) № н/в з робочим об`ємом циліндрів 1586 см. куб., потужність двигуна 88kW, автомобіль призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, загальна кількість місць для сидіння, включаючи водія, - 5; країна виробництва Угорщина, колір: чорний, тип кузова: універсал, транспортний засіб не обладнано радіопередавальною апаратурою, відсутня комплектація військового призначення", валюта та загальна сума за рахунком (графа 22) - 25000,00 PLN, ціна товару (графа 42) - 25000,0000 PLN, код МВВ (графа 43) - 1.

До вказаної митної декларації декларантом надавалися наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) №24/2020 від 21 квітня 2020 року; митна декларація, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №431, б/н від 24 квітня 2020 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду №UA205020/2020/205211 від 24 квітня 2020 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 22 квітня 2020 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 30 квітня 2020 року; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, № 237-20 від 30 квітня 2020 року; договір про надання послуг митного брокера №968/18 від 17 травня 2018 року; висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом, №237-20 від 30 квітня 2020 року; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів, №0.0..1 від 23 квітня 2020 року; копія митної декларації країни відправлення №20PL301010E0319940 від 24 квітня 2020 року; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.013.40624-20 від 29 квітня 2020 року; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № НОМЕР_5 від 22 липня 2017 року; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України, № НОМЕР_6 від 23 червня 2008 року; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів, №UA110320/2020/005178 від 30 квітня 2020 року /а.с.6-12, 21, 55-67/.

За результатами перевірки митної декларації №UA110320/2020/005178 Дніпровською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА110320/2020/000065/1 від 05 травня 2020 року /а.с. 15-20/, яким була відкоригована митна вартість товару та визначена в сумі 40358,00 PLN за товар: "Автомобіль легковий пасажирський марки SUZUKI, модель VITARA, бувший у використанні, 2016 року виготовлення, модельний рік 2016, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 , обладнаний двигуном внутрішнього згорання з іскровим запаленням (бензин) № н/в з робочим об`ємом циліндрів 1586 см куб., потужність двигуна 88kW, автомобіль призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, загальна кількість місць для сидіння, включаючи водія, - 5; країна виробництва Угорщина, колір: чорний, тип кузова: універсал, транспортний засіб не обладнано радіопередавальною апаратурою, відсутня комплектація військового призначення".

Вказане рішення обґрунтовано тим, що враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності у наданих до митного контролю документах, відсутність документального підтвердження складових ціни, що фактично сплачена, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати, відповідно до п. 6 ст. 54 МКУ, п.2. ст.58 МКУ.

Також 05 травня 2020 року Дніпровською митницею Держмитслужби за результатом перевірки митної декларації та поданих документів винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110320/2020/00139, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причини порушення вимоги статті 52 МКУ в частині правильності визначення митної вартості товару.

Не погодившись з винесенням рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA110320/2020/000065/1 від 05 травня 2020 року та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110320/2020/00139, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та недоведеності відповідачем в ході судового розгляду справи правомірності прийнятих ним рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 Митного Кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Положеннями п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митні формальності становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

При заповненні митної декларації у формі єдиного адміністративного документа, згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, декларантом вказується, зокрема, фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.

Відповідно до ч.18 п.2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, фактурною вартістю є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.

Виходячи з положень ч.1 ст.49 Митного кодексу України, вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Приписами ч.1 ст.52 Кодексу передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч.ч.1 та 2 ст.53 Митного кодексу України вбачається, що Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як свідчать матеріали справи, декларантом разом із вищевказаними митними деклараціями було подано всі необхідні документи щодо підтвердження відповідності контрактної вартості товарів рівню відпускних цін постачальника, ринкових цін на відповідний товар, а також вартості, заявленій при розмитненні таких товарів.

При цьому, митну вартість товарів декларантом було визначено та заявлено за першим методом визначення митної вартості, тобто за ціною договору.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.2 ст.57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Положеннями ч.1 ст.58 Кодексу визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.4 ст.58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

При цьому, відповідно до п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно з п. 4.4. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, декларацією митної вартості; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що подані декларантом до митниці документи разом з митною декларацією не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару .

Як свідчать матеріали справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Так, в ході судового розгляду справи встановлено, що при визначенні митної вартості товару позивачем використані документи відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: рахунок-фактуру №24/2020 від 21 квітня 2020 року та його переклад, корекційну накладну №1/04/2020 від 30 квітня 2020 року до рахунку-фактури №24/2020 від 21 квітня 2020 року та її переклад, зі змісту яких слідує, що ОСОБА_1 придбав у компанії TOM-CAR ОСОБА_4 легковий автомобіль SUZUKI VITARA, номер кузова - НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , рік випуску: 2016, пробіг: 206000 км, кількість - 1 шт., за ціною 25000,00 PLN (вартість нетто : 25000,00 PLN, сума ДПВ - 0,00 PLN, вартість брутто - 25000,00 PLN); спосіб оплати: готівка, термін оплати: 21 квітня 2020 року; сплачено 25000,00 PLN, залишилось до сплати - 0,00 PLN.

Відповідно до платіжного документу (фіскального чеку) №0001/0477 від 22 квітня 2020 року за експорт автомобіля компанії ОСОБА_4 сплачено грошові кошти в сумі 25000,00 PLN, сума ПДВ 0% - 0,00 PLN.

Згідно з митною декларацією країни відправлення №20PL301010E0319940 від 24 квітня 2020 року /а.с. 64/ митна вартість поставляємого товару становить 25000,00 PLN (без ПДВ).

Отже, митна вартість автомобілю (25000,00 PLN), яка зазначена позивачем у митний декларації №UA110320/2020/005178 та митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 24 квітня 2020 року /а.с.58-59/, повністю відповідає ціні автомобілю, вказаній у рахунку-фактурі №24/2020 від 21 квітня 2020 року, платіжному документі (фіскальному чеку) №0001/0477 від 22 квітня 2020 року та митній декларації країни відправлення №20PL301010E0319940 від 24 квітня 2020 року.

З матеріалів справи слідує, що позивачем надано документи, які передбачені у частині другій статті 53 МК України та які підтверджують митну вартість імпортованого товару - "Автомобіль легковий пасажирський марки SUZUKI, модель VITARA, бувший у використанні, 2016 року виготовлення, модельний рік 2016, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 , обладнаний двигуном внутрішнього згорання з іскровим запаленням (бензин) № н/в з робочим об`ємом циліндрів 1586 см. куб., потужність двигуна 88kW, автомобіль призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, загальна кількість місць для сидіння, включаючи водія, - 5; країна виробництва Угорщина, колір: чорний, тип кузова: універсал, транспортний засіб не обладнано радіопередавальною апаратурою, відсутня комплектація військового призначення", валюта та загальна сума за рахунком (графа 22) - 25000,00 PLN, ціна товару (графа 42) - 25000,0000 PLN, код МВВ (графа 43) - 1".

При цьому наявність розбіжностей в даті проведення оплати у наданих рахунку-фактурі 24/2020 від 21 квітня 2020 року та фіскального чеку б/н від 22 квітня 2020 року не спростовує саму митну вартість автомобілю, адже інформація щодо предмету купівлі-продажу, його ціни та постачальника у цих документах збігається, що дає підстави вважати, що автомобіль придбаний позивачем за ціною, вказаною у рахунку-фактурі №24/2020 від 21 квітня 2020 року, який, за відсутності укладеного письмового договору (контракту) між позивачем та ОСОБА_4 , є документом, що визначає ціну автомобілю. Окрім того, для декларування митної вартості товару факт оплати товару законодавством не вимагається. Так, за визначеннями, наведеними у статтях 49 та 51 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Довід відповідача про те, що заявлена позивачем митна вартість не відповідає ціні автомобілю, вказаній на сайті постачальника (ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а тому є заниженою, суд відхиляє, оскільки вказана в оголошенні ціна товару не є обов`язковою для сторін правочину та умови публічної оферти можуть бути змінені сторонами за взаємною згодою під час безпосереднього вчинення правочину, виходячи із досягнутих сторонами домовленостей щодо якості товару, умов оплати та поставки тощо.

В свою чергу наявність згоди продавця ОСОБА_4 на ціну автомобілю легкового пасажирського марки SUZUKI, модель VITARA, бувшого у використанні, 2016 року виготовлення, модельного року 2016, ідентифікаційного номеру (номеру кузова) НОМЕР_2 , підтверджується виставленням ОСОБА_1 рахунку-фактури із зазначенням такої ціни (25000,00 PLN) та відображенням цієї вартості автомобілю у митній декларації країни відправлення №20PL301010E0319940 від 24 квітня 2020 року.

З огляду на те, що відповідачем не доведено того, що позивач придбав автомобіль саме за ціною, вказаною на сайті продавця (39900 РLN), висновок відповідача про наявність підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості є безпідставним та необґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено, що декларант у деклараціїї митної вартості зазначив не усі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, записав до декларації недостовірні або неточні відомості. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Також суд враховує, що надані документи за своїм змістом не суперечать один одному, оскільки свідчать про незмінність кількості та ціни товару протягом усього шляху слідування, а тому таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом.

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що у митниці були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні іншого методу визначення митної вартості товарів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року по справі № 440/2542/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді В.Б. Русанова Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 29.01.2021 року