Справа № 480/757/20
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року Справа №480/757/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Щербаченко В.В.,

представника позивача - Капустіна Д.О.,

представника відповідача - Савченко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/757/20 за позовом Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернулося Дочірнє підприємство "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" (далі - позивач, ДП «Завод ОБВТ») з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.01.2020 №;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.01.2020 № .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем була проведена перевірка позивача, за наслідками якої було встановлено, що позивач занизив базу нарахування єдиного внеску працівникам за виконання підрядних робіт згідно договорів, укладених з ДП «Завод ОБВТ», оскільки, як вважав відповідач, вказані угоди містять ознаки трудових.

З вказаними висновками відповідача позивач не погоджується, оскільки вони базуються на припущеннях, окрім того чинне законодавство не визначає повноважень у відповідача надавати оцінку договорам підряду.

Також позивач звертає увагу, що майже всі особи, які залучались позивачем для надання йому послуг, мали інше основне місце роботи.

У зв`язку з викладеним, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що під час проведення перевірки позивача посадовими особами було встановлено, що у перевіряємому періоді позивач укладав договори підряду з фізичними особами (з деякими особами неодноразово). Однак при дослідженні вказаних договорів відповідачем було встановлено, що фактично вказані договори мають ознаки трудових, у результаті чого, відповідачем було встановлено порушення пп.1 п.1 ст.4, пп.1 п.1 ст.7, ст. 8, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і у зв`язку з цим були прийнятті оскаржувані рішення.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 26.01.2020, Головне управління ДПС у Сумській області (юридична особа) замінено на Головне управління ДПС у Сумській області (відокремлений підрозділ).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 30.06.2019, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 30.06.2019.

За наслідками вказаної перевірки, складено акт від 18.12.2019 № 330/18-28-05-02/30991664/34, у якому зазначено, що перевіркою повноти відображення у звітності сум нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» встановлено заниження бази нарахування єдиного внеску працівникам за виконання підрядних робіт згідно договорів, укладених з ДП «Завод ОБВТ», які містять ознаки трудових, у результаті чого було порушено вимоги пп.1 п.1 ст.4, пп.1 п.1 ст.7, ст. 8, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями та єдиний внесок був розрахований без врахування змін, внесених ЗУ №77 від 28.12.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці". Згідно наданих первинних документів (договори на виконання підрядних робіт, акти прийняття-передачі виконаних робіт) щодо залучення до виконання підрядних робіт фізичних осіб, перевіркою встановлено наявність ознак трудових відносин між громадянами у кількості 47 осіб та працедавцем - позивачем.

У зв`язку з викладеним, відповідач зробив висновок, що позивач у порушення ст. 8, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у період з 01.10.2017 по 30.06.2019 занизив базу нарахування єдиного внеску на суму 174118,26 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску із сум винагороди працівників за виконані підрядні роботи, що містять ознаки трудових, без урахування розміру мінімальної заробітної плати та як наслідок, у порушення п.2 ст.6, ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у період з 01.10.2017 по 30.06.2019 ДП «Заводом ОБВТ» занижено єдиний внесок на суму 38306,02 грн, за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску суми винагороди працівників за виконані підрядні роботи, що містять ознаки трудових, без урахування розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі зазначеного акта перевірки, відповідачем 20.01.2020 було складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № та прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, що є предметом даного позову.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у ч.5 ст.8 якого зазначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Так відповідачем у ході перевірки було встановлено, що позивач у період з 01.10.2017 по 30.06.2019 неодноразово укладав з фізичними особами договори підряду (цивільно-правові угоди), за виконання яких здійснював оплату послуг фізичних осіб у розмірі меншому, ніж розмір мінімальної заробітної плати.

Однак у ході перевірки відповідачем було встановлено, що фактично за вказаними договорами фізичні особи виконували роботи з ознаками трудових відносин.

Так, вказані спірні угоди були укладенні позивачем з наступними фізичними особами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 .

У зв`язку з тим, що грошові виплати вказаним особи були меншими, ніж розмір мінімальної заробітної плати, відповідачем було донараховано позивачу суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, а не фактично виплаченої суми вказаним особам відповідно до договорів підряду.

Однак суд зазначає, що вище вказана норма закону має виключення, яке не було застосоване відповідачем при визначенні розміру суми донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, відповідно до другого абзацу ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Суд, з метою з`ясування вказаних обставин, зобов`язав відповідача надати інформацію щодо того хто з вище зазначених осіб у відповідних періодах мав основне місце роботи.

Відповідно до листа відповідача від 08.10.2020 №13898/10/18-28-05-03-14, було встановлено, що усі вище зазначені фізичні особи у відповідних періодах отримували дохід у вигляді заробітної плати за основним місцем роботи, однак деякі особи у відповідних періодах не мали основного місця роботи, а саме: ОСОБА_10 (жовтень 2017; січень, квітень, червень, серпень 2018), ОСОБА_12 (листопад 2017; січень та червень 2018), ОСОБА_47 (лютий 2018), ОСОБА_5 (квітень та вересень 2018), ОСОБА_34 (червень 2018), ОСОБА_30 (червень 2018), ОСОБА_46 (жовтень 2018), ОСОБА_40 (січень 2019), ОСОБА_6 (квітень - червень 2019), ОСОБА_7 (квітень 2019).

Окрім того, позивачем надано суду належним чином завірену копію трудової книжки ОСОБА_38 , відповідно до змісту якої вказана особа з 2011 року працює у Сумській філії ВАТ «Укртелеком».

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача в частині донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з нарахуванням вказаного внеску на розмір мінімальної заробітної плати, а не фактично виплачених сум особам, які мали основне місце роботи, підлягають задоволенню, відповідно до другого абзацу ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Щодо позовних вимог в частині донарахування ЄСВ по виплатам позивачем на користь фізичних осіб доходу, а саме: ОСОБА_10 (жовтень 2017; січень, квітень, червень, серпень 2018), ОСОБА_12 (листопад 2017; січень та червень 2018), ОСОБА_47 (лютий 2018), ОСОБА_5 (квітень та вересень 2018), ОСОБА_34 (червень 2018), ОСОБА_30 (червень 2018), ОСОБА_46 (жовтень 2018), ОСОБА_40 (січень 2019), ОСОБА_6 (квітень - червень 2019), ОСОБА_7 (квітень 2019), суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи (частина 2 статті 24).

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 24).

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

У той же час, взаємовідносини фізичної особи і роботодавця можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір у письмовій формі згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно із статтею 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи) держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 ЦК України, згідно з якою договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник (стаття 838 ЦК України).

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що основною ознакою, яка відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Отже, трудовим договором є угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з конкретної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Так, позивач у даній частині позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказані вище фізичні особи отримували дохід, надаючи послуги в межах виконання цивільно-правових угод, на підтвердження чого були наданні відповідні договори підряду та акт до них.

Однак, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд не може повністю погодитись з указаними доводами позивача, з огляду на таке.

У межах правовідносин, що є предметом дослідження, спірним є питання укладання саме цивільно-правових договорів.

Вирішуючи вказане питання, суд враховує концепцію прихованого працевлаштування (deemed employment). Дана концепція знайшла своє відображення, серед іншого, у Рекомендаціях про трудове правовідношення № 198 (далі - Рекомендації) Міжнародної організації праці (далі - МОП), де зазначено, що держави-члени МОП повинні передбачити можливість визначення у своїх законодавчих та нормативно-правових актах або інших засобів конкретних ознак визначення трудових правовідносин. Серед таких ознак у Рекомендаціях зазначаються «підпорядкованість» та «залежність».

За змістом пункту 13 Рекомендацій «підпорядкованість» проявляється, якщо робота: виконується відповідно до вказівок та під контролем іншої сторони; передбачає інтеграцію працівника в організаційну структуру підприємства; виконується виключно або переважним чином в інтересах іншої особи; виконується працівником особисто; виконується відповідно до графіка або на робочому місці, яке вказується або погоджується стороною, яка її замовила; має характерну тривалість/продовжуваність; вимагає особисту присутність працівника; передбачає надання інструментів, матеріалів та механізмів стороною, яка є замовником.

При встановленні трудових відносин за допомогою критерію «залежності» беруться до уваги наступні елементи: періодичність виплати винагороди працівнику; той факт, що така винагорода являється єдиним або основним джерелом доходів працівника; виплата винагороди працівнику в натуральному вигляді шляхом надання працівнику, наприклад, продуктів харчування, житла, транспортних засобів; реалізація таких прав як право на вихідні та відпустку; оплата стороною, яка замовила роботу, поїздок працівника з метою виконання роботи; відсутність фінансового ризику у працівника.

Встановлення вказаних обставин у сукупності може безумовно свідчити про наявність трудових відносин.

Так, згідно з договором № 79-20-125-17 від 06.12.2017, ОСОБА_8 зобов`язувався здійснювати розбирання, ремонт та збирання вузлів обладнання і агрегатів сталеливарного і ковальсько-термічного ділянок сталеливарного цеху № 31, а позивач зобов`язувався визначити місце виконання робіт, забезпечити допуск до нього, а також забезпечити всім необхідним для виконання робіт. Вартість робіт встановлена у розмірі 32, 00 грн за годину витраченого часу. Зокрема, відповідно до службової записки та акта виконаних робіт, у лютому 2018 року ОСОБА_8 виконував роботи, за що отримав обумовлені договором грошові кошти із розрахунку відпрацьованого часу.

Згідно з договором № 79-20-105-15 від 20.07.2015, ОСОБА_10 зобов`язувався здійснювати розбирання, ремонт та збирання гідравлічного обладнання, а позивач зобов`язувався визначити місце виконання робіт, забезпечити допуск до нього, а також забезпечити всім необхідним для виконання робіт. Вартість робіт встановлена у розмірі 14, 60 грн., а потім - 20, 00 грн., 23, 00 грн., 28, 00 грн. та 33, 60 грн за годину витраченого часу. Зокрема, відповідно до службових записок та актів виконаних робіт, у жовтні 2017 року, січні, квітні, червні та серпні 2018 року ОСОБА_10 виконував роботи, за що отримав обумовлені договором грошові кошти із розрахунку відпрацьованого часу.

Згідно з договором № 79/20-04-19 від 04.01.2019, ОСОБА_6 зобов`язувався здійснювати зварювальні роботи по ремонту важкої ливарної оснастки на РИУ № 70, а позивач зобов`язувався визначити місце виконання робіт, забезпечити допуск до нього, а також забезпечити всім необхідним для виконання робіт. Вартість робіт встановлена у розмірі 26, 40 грн за годину витраченого часу. Зокрема, відповідно до службових записок та актів виконаних робіт, у березні-травні 2019 року ОСОБА_6 виконував зварювальні роботи, за що отримав обумовлені договором грошові кошти із розрахунку відпрацьованого часу.

Згідно з договором № 79/20-36-15 від 01.04.2015, ОСОБА_7 зобов`язувався здійснювати зварювальні роботи важкого ливарного оснащення на РИУ № 70, а позивач зобов`язувався визначити місце виконання робіт, забезпечити допуск до нього, а також забезпечити всім необхідним для виконання робіт. Вартість робіт встановлена у розмірі 16, 39 грн., а потім - 18, 17 грн., 23, 00 грн. 25, 00 грн., 31, 00 грн. та 37, 20 грн. за годину витраченого часу. Зокрема, відповідно до службової записки та акту виконаних робіт, у квітні 2019 року ОСОБА_7 здійснив наплавлення бойка РКМ ВТ90.014-01.00.00СБ, за що отримав обумовлені договором грошові кошти із розрахунку відпрацьованого часу.

Згідно з договором № 79-20-53-18 від 08.05.2018, ОСОБА_34 зобов`язувався здійснювати виготовлення металоріжучого інструменту на плоско-шліфувальному, кругло-шліфувальному, оптико-шліфувальному та універсально-заточному обладнанні на РИУ № 70, а позивач зобов`язувався визначити місце виконання робіт, забезпечити допуск до нього, а також забезпечити всім необхідним для виконання робіт. Вартість робіт встановлена у розмірі 42, 00 грн. за годину витраченого часу. Зокрема, відповідно до службової записки та акту виконаних робіт, у червні 2018 року ОСОБА_34 виконував роботи, за що отримав обумовлені договором грошові кошти із розрахунку відпрацьованого часу.

Згідно з договором № 79/20-41-15 від 06.04.2015, ОСОБА_5 зобов`язувався здійснювати розборку, ремонт і збірку вузлів обладнання механічного цеху № 33, а позивач зобов`язувався визначити місце виконання робіт, забезпечити допуск до нього, а також забезпечити всім необхідним для виконання робіт. Вартість робіт встановлена у розмірі 16, 39 грн., а потім - 18, 00 грн., 20, 00 грн., 22, 00 грн. 24, 00 грн., 32, 00 грн. та 38, 40 грн. за годину витраченого часу. Зокрема, відповідно до службових записок та актів виконаних робіт, у квітні та вересні 2018 ОСОБА_5 здійснював ремонт обладнання, за що отримував обумовлені договором грошові кошти із розрахунку відпрацьованого часу.

Згідно з договором № 79-20-3-19 від 04.01.2019, ОСОБА_40 зобов`язувалась здійснювати вести облік в 1С продукції, що випускається цехами № 31, 311, а також облік возвратних відходів і покупних ломів за видами, а позивач зобов`язувався визначити місце виконання робіт, забезпечити допуск до нього, а також забезпечити всім необхідним для виконання робіт. Вартість робіт встановлена у розмірі 6 000, 00 грн. за місяць. Зокрема, відповідно до службової записки та акту виконаних робіт, у січні 2019 року ОСОБА_40 надавала послуги по веденню обліку в 1С, за що отримала обумовлені договором грошові кошти.

Згідно з договором № 79-20-158-18 від 22.10.2018, ОСОБА_46 зобов`язувався здійснювати ремонт підйомно-транспортного обладнання в ДП, а позивач зобов`язувався визначити місце виконання робіт, забезпечити допуск до нього, а також забезпечити всім необхідним для виконання робіт. Вартість робіт встановлена у розмірі 46,00 грн. за годину витраченого часу. Зокрема, відповідно до службової записки та акту виконаних робіт ОСОБА_46 у жовтні 2018 року здійснила ремонти обладнання, за що отримувала обумовлені договором грошові кошти із розрахунку відпрацьованого часу.

Отже, аналіз змісту вказаних договорів дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_34 , ОСОБА_5 , ОСОБА_40 та ОСОБА_46 фактично виконували роботи/надавали послуги відповідно до вказівок та під контролем ДП «ОБВТ»; їх виконання передбачало інтеграцію в організаційну структуру позивача; роботи/послуги виконувались/надавались особисто, відповідно до графіка та на робочому місці, яке вказувалось позивачем; мали характерну тривалість/продовжуваність; вимагали особисту присутність; передбачали надання інструментів, матеріалів та механізмів ДП «ОБВТ». Крім того, ці особи за виконання робіт періодично отримували винагороду в залежності від відпрацьованого часу та не мали фінансових ризиків.

За таких обставин, суд доходить висновку про трудовий характер відносин між згаданими особами та ДП «ОБВТ», а не цивільно-правовий, у зв`язку з чим висновки та відповідні донарахування здійснені відповідачем є правомірними.

Стосовно взаємовідносин ДП «ОБВТ» з ОСОБА_30 , ОСОБА_12 , то суд зазначає таке.

Як убачається зі змісту договору № 79-20-81-18 від 07.06.2018, ОСОБА_30 зобов`язувався здійснити токарну обробку трубних заготівель HW 121 L = 8300 мм (без пониження) та чорнову обточку товарної продукції у механічному цеху № 33, а позивач зобов`язувався визначити місце виконання робіт, забезпечити допуск до нього, а також забезпечити всім необхідним для виконання робіт. Вартість робіт встановлена в розмірі 608, 00 грн. за обробку 1 штуки HW 121 L = 8300 мм (без пониження) та 972, 00 грн. за обробку 1 штуки товару. Так, згідно з актом виконаних робіт у червні 2018 року ОСОБА_30 оброблено товару в кількості 2,85 штук, за що отримано 2 770, 20 грн.

Згідно з договором № 79-20-52-17 від 01.06.2017, ОСОБА_12 зобов`язувався здійснити токарну обробку трубних заготовок у механічному цеху № 33, а позивач зобов`язувався визначити місце виконання робіт, забезпечити допуск до нього, а також забезпечити всім необхідним для виконання робіт. Вартість робіт встановлена у розмірі 440, 00 грн. за обробку 1 штуки HW 127 L = 8300 мм (без пониження) та 346, 00 грн. за обробку 1 штуки HW 127 L = 8300 мм (з пониженням). Так, відповідно до актів виконаних робіт, у листопаді 2017 року ОСОБА_12 було оброблено HW 127 L = 8300 мм (з пониженням) у кількості 3,6 штук, за що отримано 2 916, 00 грн.; у січні 2018 року - оброблено HW 168 L = 12 300 мм (без пониження) ТВ 500 у кількості 1,9 штук й HW 168 L = 12 300 мм (з пониженням) ТВ 500 у кількості 1,2 штук, за що отримано 2 310, 60 грн.; та у червні 2018 року - HW 121 L = 8300 мм (без пониження) у кількості 1 штуки й товару, за що отримано 1 580, 00 грн.

Аналізуючи зміст вказаних договорів, на переконання суду, можна дійти висновку, що, незважаючи на фактичне виконання згаданими особами робіт/надання послуг відповідно до вказівок та під контролем ДП «ОБВТ», відповідно до графіка та на робочому місці, яке вказувалось останнім, самі роботи/послуги не мали характерної тривалості/продовжуваності, предмет договорів визначав конкретний обсяг робіт та суму винагороди за його виконання. Тобто, метою договорів було отримання певного матеріального результату.

З огляду на зазначене, на переконання суду, відносини між ОСОБА_30 , ОСОБА_12 та ДП «ОБВТ» мали цивільно-правовий характер, а не трудовий, у зв`язку з чим, доводи відповідача, викладені у акті перевірки, є необґрунтованими, а як наслідок - не можуть бити правомірною підставою при донарахуванні єдиного внеску та відповідних штрафних санкцій.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 20.01.2020 № в частині визначення суми боргу платника єдиного внеску в сумі 30285,31 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо оскарження рішення Головного управління ДПС у Сумській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.01.2020 № суд зазначає, що частина визначеної штрафної санкції в розмірі 15142,66 грн підлягає скасуванню, оскільки її розмір, у відповідності до п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обраховано відповідачем, як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до квитанцій від 06.02.2020 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн, який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1661,84 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 20.01.2020 № в частині визначення суми боргу платника єдиного внеску в сумі 30285,31 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Сумській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.01.2020 № в частині визначення штрафної санкції в розмірі 15142,66 грн.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" (вул. Комарова, 2, м. Суми, Сумська область, 40020, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, Сумська область, 40009, ) суму судового збору в розмірі 1661,84 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 01 лютого 2021 року.

Суддя С.М. Глазько