Справа № 360/4818/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4818/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тихонова І.В.,

при секретарі судового засідання - Таращенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач), за яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з 01.02.2016 по час фактичної виплати всієї суми недоплаченої пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.02.2016 по час фактичної виплати всієї суми недоплаченої пенсії.

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подавати звіт про його виконання протягом 10-ти днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є пенсіонером МВС України за вислугу років з 01.01.2007.

Як внутрішньо переміщена особа, позивач з 01.12.2014 по 31.07.2020 перебував на обліку та отримував пенсію в ГУ ПФУ в місті Києві.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27.12.2018 в адміністративній справі № 761/42048/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Суд зобов`язав ГУ ПФУ в місті Києві здійснити перерахунок та виплатити пенсію з 01.01.2016 згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", ст. ст. 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 998 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в місті Києві про грошове забезпечення поліцейських від 19.06.2017 № для перерахунку пенсій з визначенням наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 2400,00 грн., оклад за спеціальним званням 1800,00 грн., процентна надбавка за вислугу років (30%) 1260,00 грн., надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення (6%) 327,60 грн., надбавка за особливо важливі завдання (43%) 2488,67 грн., премія 1489,73 грн. Це судове рішення набрало законної сили 26.07.2019 року.

На підставі вказаного рішення суду позивачу був виданий виконавчий лист від 03.12.2019.

10.03.2020 позивач звернувся із заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.03.2020 відкрито виконавче провадження № 61502170.

ГУ ПФУ в місті Києві добровільно виконало назване рішення суду в частини зобов`язання щодо здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016, перерахувало і визначило її розмір з цієї дати у сумі 5468,96 грн. ( цей перерахунок пенсії з 01.01.2016 року додається ), але не виконало та не виконує до теперішнього часу рішення суду в частині зобов`язання щодо виплати заборгованості з пенсійних виплат, яка виникла, починаючи саме з цієї дати - з 01.01.2016 (помісячний розрахунок фактичних недоплат пенсійних виплат з цієї дати додається ). »

У зв`язку зі зміною свого фактичного місця проживання /перебування/, позивач з 02.09.2020, як внутрішньо переміщена особа, перебуває на обліку та отримую пенсію в ГУ ПФУ в Луганській області.

Тому, вважає, що всі подальші належні йому пенсійні виплати (доплати) мають виплачуватись саме ГУ ПФУ в Луганській області з нарахуванням компенсації втрати частини доходів за місцем фактичного проживання /перебування/, як внутрішньо переміщеної особи, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2020 у справі № 640/15950/20, суд визнав бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з 01 лютого 2016 року по час фактичної виплати всієї суми недоплаченої пенсії протиправною та зобов`язав нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 лютого 2016 року по час фактичної виплати суми недоплаченої пенсії.

Перебуваючи на обліку та отримуючи пенсію в ГУ ПФУ в Луганській області, позивач через ВЕБ-портал Пенсійного фонду України звернувся з заявою від 22.11.2020 до керівника цього головного управління про нарахування мені компенсації втрати частини доходів (пенсійних доплат) у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати та виплату цієї компенсації, починаючи з 01.02.2016.

27.11.2020 надана через ВЕБ-портал ПФУ відповідь, з якої вбачається, що відповідач на заяву позивача від 22.11.2020 про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати взагалі не розглядав, а її розгляд закрив, зазначивши статус мого звернення - виконано, що стало приводом для звернення до суду за захистом свого права та законного інтересу.

Ухвалою суду від 14.12.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ГУ ПФУ в м. Києві. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.48-50).

30.12.2020 представником відповідача надано відзив на позовну заяву (а.с. 55-57).

Відповідач зазначив, що з 01.08.2020 ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію згідно Закону України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується протоколом за пенсійного справою (МВС) від 01.08.2020.

Оскаржувана позивачем бездіяльність відповідача безпосередньо пов`язана з рішенням окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/15950/20, яким позов позивача до ГУ ПФУ в м. Києві задоволено.

Отже, вимоги позивача спрямовані не на вирішення спору, а мають на меті спонукати відповідача до виконання судового рішення, яким ГУ ПФУ в Луганській області не зобов`язано вчиняти будь-які дії.

Вважає, що ГУ ПФУ в Луганській області не є учасником у справах Шевченківського районного суду м. Києва № 761/42048/17 та Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/15950/20.

Таким чином, відповідач вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремою судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виковувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Ухвалою суду від 12.01.2021 заяву від 11 січня 2021 року б/н про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Луганській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ГУ ПФУ в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу без розгляду (а.с.87-88).

Ухвалою суду від 12.01.2021 призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27 січня 2020 року о 09 год. 20 хв. (а.с.89).

У судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином (арк. спр.).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90, 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Довідкою від 17.08.2020 № 927- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Приморське Кілійського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстровано внутрішньою переміщенню особою (а.с.8-9).

01.12.2014 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві продовжено виплату пенсії ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача, листом головного управління Пенсійного фонду Украйни в м. Києві від 26.12.2016 №25158/О3/П-932/2 (а.с.61).

21.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про запит пенсійної справи з головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. 27.07.2020 головне управління Пенсійного фонду України в м Києві надіслало пенсійну справу ОСОБА_1 на адресу головного управління Пенсійного фонду України н Одеській області, що підтверджується листом головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №2600-0312-9/103136 від 27.07.2020 (а.с.62).

17.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду Украйни в Луганській області із зайвого про запит пенсійної справи з головного управління Пенсійного фонд України в Одеській області (а.с.68).

Згідно атестату головного управління Пенсійного фонду України в м Києві про знання з обліку у зв`язку зі зміною місця проживання № 1436 та атестату головного управління Пенсійного фонду України а Одеській області про зняття з обліку у зв`язку зі зміною місця проживання №539, ОСОБА_1 пенсія виплачена по 31.07.2020 (а.с.61зв.бік; а.с.65зв.бік).

01.08.2020 ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується протоколом за пенсійною справою, (МВС) від 01.03.2020 (а.с.66). Також перерахунок пенсії позивача з 01.10.2020 та розрахунок на доплату пенсії за серпень - вересень 2020 року, що свідчить про нарахування та отримання позивачем пенсії в головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с.67; а.с.67 зв.бік).

Також з матеріалів справи встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року по справі № 761/42048/17 зобов`язано Головне управління Посесійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.08.2016 року згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України на та членів їх сімей», ст.ст 51,63 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 № 998 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі наданої довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в місті Києві про грошове забезпечення поліцейських від 19 06.2017 № для перерахунку пенсій в визначенням на ступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 2400,00 грн. оклад за спеціальним званням 1 800,00 грн. процентна надбавка за вислугу років(30%) 1260,00 грн., надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення (6%) 327,60 грн., надбавка за особливо важливе завдання (43%) 2488,67 грн., премія 1 489,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. (а.с.76-79).

Рішенням окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі № 640/15950/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з 01 лютого 2016 року по час фактичної виплати всієї суми недоплаченої пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 лютого 2016 року по час фактичної виплати суми недоплаченої пенсії (а.с.17-21).

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правилами ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з 01.02.2016 по час фактичної виплати всієї суми недоплаченої пенсії.

Аналогічні позовні вимоги були розглянуті у рішенні Окружного адміністративного суду в м. Києві від 09 листопада 2020 року у справі № 640/15950/20.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Кодексом закріплені процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В абз. 1 пп. 3.2 п. 3 рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Згідно з положеннями ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Висновок суду повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.08.2019 у справі №522/10140/17.

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного рішення суду порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти нову позовну заяву.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, не усуває юридичного конфлікту, а створює передумови для виникнення нової спірної ситуації, не відповідає об`єкту порушеного права, оскільки шляхом розгляду позовних вимог в межах іншої справи неможливо захистити чи відновити порушене право позивача на виконання судового рішення, яке вже набрало законної сили, та безумовно має бути виконано. Також потрібно враховувати, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки таким чином порушуються процесуальні норми КАС України.

Так, позивачем по суті заявлено позовні вимоги, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи невиконання) рішення Окружного адміністративного суду м. Києві від 09 листопада 2020 року у справі № 640/15950/20, яким вже вирішено спір щодо визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з 01.02.2016 по час фактичної виплати всієї суми недоплаченої пенсії.

У зв`язку з вказаним, суд дійшов висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, враховуючи все вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01 лютого 2021 року.

Суддя І.В. Тихонов