Справа № 540/4107/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4107/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтовича І.І.,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

представників позивача - Ноздрачова Р.В., Мазановича В.В.,

представника відповідача - Пахотіної О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватне підприємство "Експоресурс"

до Чорноморська митниця Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару,

встановив:

Приватне підприємство «ЕКСПОРЕСУРС» (далі - позивач, ПП «ЕКСПОРЕСУРС», підприємство) звернулось до суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508000/20/000010 від 09.12.2020 про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1;

- зобов`язати Чорноморську митницю Держмитслужби виготовити сертифікат з перевезення товару EUR.1 для здійснення зовнішньоекономічних операцій за Контрактом № 16-04/20 від 06.04.2020, укладеного між приватним підприємством «ЕКСПОРЕСУРС» та компанією «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія).

Позовні вимоги, з урахуванням поданої до суду 14.01.2021 відповіді на відзив, ґрунтуються на дотриманні позивачем усіх умов визначених Митним кодексом України, наказом Міністерства фінансів України від 20.11.2017 № 950 «Про затвердження Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1.», та Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, до якої Україна приєднана Законом України від 08.11.2017 № 2187-VIII. ПП «ЕКСПОРЕСУРС» 08.12.2020 подало до митного органу пакет усіх необхідних документів у паперовому вигляді за вих. № 0812/15, а саме: заяву, що містить декларацію від експортера, за формою, визначеною Угодами, та/або її електронну копію; документи, що підтверджують преференційне походження товарів з України, зазначених у сертифікаті при першій поставці таких товарів до країн ЄС або у разі зміни умов технологічного процесу виробництва товару, що впливає на преференційне походження товарів, які експортуються в Україну, відповідно позивач розпочав процедуру фактичного експортування товару, оскільки відповідно до п. 2 ст. 83 Митного кодексу України подав митному органу, що здійснює випуск товарів у митному режимі експорту, документи на такі товари, ПП «ЕКСПОРЕСУРС» зазначив про те, що мав намір здійснити оформлення в режимі експорту вантажу-брухту чорних металів у кількості 2400 т., подати відповідну Декларацію форми ЕК10АА. Позивач вважає дії відповідача протиправними та рішення незаконним, та таким, що підлягає скасуванню, оскільки невидача позивачу експортеру сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1 безпосередньо порушує право на його отримання для підтвердження того, що товари відповідають правилам визначення преференційного походження, встановлених Угодами, при застосуванні преференційних ставок ввізного мита, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

18.12.2020 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

22.12.2020 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 18.01.2021 о 09:30.

12.01.2021 представником відповідача надано до суду відзив на адміністративний позов, в якому Чорноморська митниця Держмитслужби зазначає про законність та обґрунтованість прийнятого рішення від 09.12.2020 №UA508000/20/000010 про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 приватному підприємству «ЕКСПОРЕСУРС» на підставі заяви від 08.12.2020, оскільки відповідно до Закону України № 1678-VII від 16.09.2014, яким ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, положень п. 1 ст. 16 Протоколу 1 до зазначеної Угоди, ст. 43 Митного кодексу України, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Конвенції сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера, або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Відповідно до Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20.11.2017 № 950 та митного законодавства даний сертифікат, який підтверджує статус преференційного походження товару, видається на кожну поставку та товар, але позивачем не було дотримано вимоги п. 9 ст. 16 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та п. 2 Розділу ІІІ Порядку № 950, а саме, не було здійснено експортування товару за місцем здійснення його митного оформлення, зазначає, що в зоні діяльності Чорноморської митниці Держмитслужби позивачем не здійснюється митне оформлення та випуск товарів у режимі експорту та у митного органу відсутня інформація щодо товару та не відома мета переміщення товару. Відповідач вважає, що ПП «ЕКСПОРЕСУРС» має спочатку подати до митного органу митну декларацію, рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та у випадку, встановлених Кодексом, декларацію митної вартості, відповідно з дотриманням ч. 2 ст. 83, ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України та розділу ІІІ п. 2.1 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зазначив також про те, що ПП «ЕКСПОРЕСУРС» не надав доказів щодо наміру для оформлення в режимі експорту вантажу, як і відсутні докази того, що товар знаходиться в зоні митного контролю. Митний орган наполягає на тому, що позивач не здійснює експорт оскаржуваної поставки товарів в зоні діяльності митниці, до моменту декларування товару, митний орган не має права здійснювати дії у тому числі за для видачі сертифікату. Відповідач також зазначив про те, що ним не здійснювалась перевірка документів поданих позивачем для отримання сертифікату так як не були підстави для їх перевірки, зауважив, що згідно п. 5 Розділу VІІ Порядку № 950 відмова у видачі сертифікату EUR.1 не позбавляє права на повторне звернення із відповідною заявою до митного органу після усунення причин, що призвели до такої відмови. Оскільки позивачем не дотриманого зазначеного порядку для отримання сертифікату з перевезення товару EUR.1, відповідач вважає правомірними дії митного органу по винесенню спірного рішення та зазначає про те, що вимога позивача про зобов`язання видати зазначений сертифікат не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з тим, що такі дії є втручанням у виключні дискреційні повноваження митного органу, та з урахуванням поданих до суду 25.01.2021 заперечень, просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 18.01.2021 було допитано свідка ОСОБА_1 та оголошено перерву до 22.01.2021 о 09:30 год.

22.01.2021 ухвалою суду розглянуто у порядку письмового провадження клопотання представника позивача від 21.02.2021 про відкладення розгляду справи, клопотання задоволено, відкладено розгляд справи на 28.01.2021 о 10:30 год.

В судовому засіданні 28.01.2021, на підставі ч. 1 ст. 47, п. 2 ст. 204 КАС України, судом залишено без розгляду клопотання представника позивача про збільшення позовних вимог з підстав несвоєчасного подання такої заяви, клопотання повернуто представнику позивача. Представники позивача позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на позовну заяву.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши позиції сторін, допитавши свідка ОСОБА_1 , встановивши фактичні обставини справи та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок прийняття Чорноморською митницею Держмитслужби рішення №UA508000/20/000010 від 09.12.2020 про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1, в якому зазначено, що «за результатами перевірки наданих документів відповідно до вимог Порядку заповнення та видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.11.2017 року № 950 (далі-Порядок), їх відповідності вимогам Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони (далі-Угода), 1. Контракт № 16-04/20 від 16.04.2020р., укладений між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та компанією «STAR ULTIMATE LTD»; 2. Додаток № 1 від 16.04.2020р. до контракту № 16-04/20 від 16.04.2020р., укладеного між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та компанією «STAR ULTIMATE LTD»; 3. Лист Міністерства екології та природних ресурсів України № 212.2.1-ВИХ/1440-20 від 07.05.2020р.; 4. Висновок експерта Херсонської Торгово-промислової палати №Вэ-397 від 12.11.2020р.; 5. Сертифікат походження, виданий Херсонською Торгово-промисловою палатою 12.11.2020р.; 6. Свідоцтво про вибухобезпечність, видане Центральним вантажним бюро, м. Херсон, № 20-Е-018 від 12.11.2020р.; 7. Свідоцтво про радіаційну безпечність, видане Центральним вантажним бюро, м. Херсон, № 063 від 12.11.2020р.; 8. Декларація на вантаж, видана Центральним вантажним бюро, м. Херсон, № 20-233-Х від 12.11.2020р.; 9. Інвойс №12/11 від 12.11.2020р.; 10. Договір купівлі-продажу між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та ПП «ЖАДОР» № 03/1-20 від 03.01.2020р.; 11. Специфікація №4 від 01.06.2020р. до договору купівлі-продажу між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та ПП «ЖАДОР» №03/1-20 від 03.01.2020р.; 12. Акт прийому-передачі № 4 від 30.06.2020р. до договору купівлі-продажу між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та ПП «ЖАДОР» № 03/1-20 від 03.01.2020р.; 13. Видаткова накладна №РН-0000143 від 30.06.2020р.; 14. Акт прийому передачі № 5 від 14.07.2020р. до договору купівлі-продажу між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та ПП «ЖАДОР» №03/1-20 від 03.01.2020р.; 15. Видаткова накладна № РН-0000153 від 14.07.2020р.; 16.Податкові накладні; 17. Товарно-транспортні накладні; 18. Ліцензія серія АЕ № 292812 від 14.01.2015р.; 19. Акт обстеження від 03.02.2020р.; 20. Декларація постачальника; 21. Довгострокова декларація виробника; 22. Довіреність.».

Підставою для відмови ПП «ЕКСПОРЕСУРС» у видачі сертифікату з перевезення товару EUR.1 зазначено «Невиконання вимог п. 9 статті 16 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та невиконання вимог п. 2 Розділу ІІІ затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.11.2017 № 950…».

Позиція позивача базується на дотриманні вимог чинного законодавства та наказу МФУ від 20.11.2017 № 950 «Про затвердження Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1.» та Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження під час подання заявки на отримання сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 для подальшого здійснення його експортування на митній території України, в свою чергу, відповідач вважає, що експортер ПП «ЕКСПОРЕСУР» може отримати спірний сертифікат лише під час здійснення експорту товару за місцем здійснення його митного оформлення або після експорту товару у випадках, встановлених Угодами, за місцем здійснення митного оформлення товару або за місцем державної реєстрації експортера, подати до митного органу митну декларацію з усіма необхідними підтверджуючими документами щодо митної вартості товару та сплатити митну вартість товару.

Таким чином, враховуючи позицію сторін та підстави винесеного спірного рішення Чорноморською митницею Держмитслужби №UA508000/20/000010 від 09.12.2020, суд вважає необхідним встановити наявність чи відсутність права у позивача на подання заявки про отримання сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1 на виконання умов договору № 16-04/20 від 16.04.2020, укладеного з компанією «STAR ULTIMATE LTD» з експорту товару та відповідно законність винесено відповідачем спірного рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень та визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частинами 1 та 2 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 14 статті 544 Митного кодексу передбачає, що здійснюючи митну справу, митні органи виконують такі основні завдання, зокрема, проведення верифікації (встановлення достовірності) сертифікатів про походження товарів з України та видача у випадках, встановлених чинними міжнародними договорами, сертифікатів походження.

Відповідно до ст. 46 Митного кодексу України у разі вивезення товарів з митної території України сертифікат про походження товару з України в тих випадках, коли він необхідний і це відображено у національних правилах країни ввезення чи передбачено міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку, видається органом або організацією, уповноваженими на це відповідно до закону.

Органи, які видали сертифікат про походження товару з України, зобов`язані зберігати його копію та інші документи, на підставі яких засвідчено походження цього товару з України, не менше 1095 днів від дня його видачі.

Регіональна конвенція про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, дата приєднання України 08.11.2017, відповідно до Закону України від 8.11.2017 № 2187-VIII, дата набрання чинності для України 01.02.2018 (далі - Конвенція) встановлює положення про походження товарів, що продаються згідно із відповідними угодами, укладеними між Договірними Сторонами (стаття 1 частини І Загальні положення Конвенції).

Поняття «походження товарів» і методи адміністративного співробітництва, що мають відношення до них, викладені в Доповненнях до цієї Конвенції. У Доповненні I викладено загальні правила для концепції походження товарів та методів адміністративного співробітництва. У Доповненні II викладено конкретні положення, які застосовуються між певними Договірними сторонами та відмінні від положень, зазначених у Доповненні I (ч. 2 ст. І Загальні положення Конвенції).

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 15 розділу V Підтвердження походження Доповнення І Конвенції, вбачається що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження, зокрема, сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а.

Стаття 16 Доповнення І Конвенції визначає зокрема процедуру видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником (ч. 1 ст. 16 Доповнення І Конвенції).

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, а також бланк заявки, зразок якої наведений у Додатку III a і b. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і відповідно до норм національного законодавства країни експорту. Якщо ці бланки заповнюються від руки, вони повинні заповнюватися ручкою друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього графі, не залишаючи вільних рядків. Якщо графа не заповнена повністю, під останнім рядком опису проставляється горизонтальна лінія, вільне місце перекреслюється (ч. 2 ст. 16 Доповнення І Конвенції).

Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції (ч. 3 ст. 16 Доповнення І Конвенції).

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Доповнення І Конвенції без обмеження розуміння пункту 5 сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера в наступних випадках, зокрема: (a) якщо товари експортуються з однієї з Договірних Сторін відповідно до Статті 3(1) до однієї з інших Договірних Сторін відповідно до Статті 3(1) та (i) відповідні товари можуть вважатися такими, що походять з Договірної Сторони-експортера, з Договірної Сторони-імпортера чи однієї з інших Договірних Сторін відповідно до Статті 3(1), з якими застосовується кумуляція, без застосування кумуляції з матеріалами, що походять з однієї з Договірних Сторін відповідно до Статті 3 (2), та виконують інші вимоги цієї Конвенції; (b) якщо товари експортуються з однієї з Договірних Сторін відповідно до Статті 3(1) до однієї з Договірних Сторін відповідно до Статті 3(2) чи з однієї з Договірних Сторін відповідно до Статті 3(2) до однієї з Договірних Сторін відповідно до Статті 3(1) та (i) відповідні товари можуть вважатися такими, що походять з Договірної Сторони-експортера, з Договірної Сторони-імпортера, без застосування кумуляції з матеріалами, що походять з однієї з інших Договірних Сторін, та виконують інші вимоги цієї Конвенції..; (c) якщо товари експортуються з однієї з Договірних Сторін відповідно до Статті 3(2) до однієї з Договірних Сторін відповідно до Статті 3(2) та (i) відповідні товари можуть вважатися такими, що походять з Договірної Сторони-експортера, чи з Договірної Сторони-імпортера, без застосування кумуляції з матеріалами, що походять з однієї з Договірних Сторін, та виконують інші вимоги цієї Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 розділу ІІ Визначення поняття «Походження товарів» Доповнення І Конвенції до товарів, які цілком вироблені в певній країні, відповідно до наступних товарів, які повинні вважатися цілком виробленими в Договірній Стороні, коли вони експортуються в іншу Договірну Сторону відносяться зокрема (і) відходи та брухт одержані в результаті виробничих операцій на території країни; (h) вироби, що були у вжитку, зібрані там та придбані виключно для відновлення сировинних матеріалів, включаючи використані шини, придатні лише їхнього для відновлення або використання для відходів.

З обставин справи вбачається, що приватним підприємством «ЕКСПОРЕСУРС» () було укладено договір купівлі-продажу з приватним підприємством «ЖАДОР» () від 03.01.2020 № 03/1-20, предметом якого є брухт сталевий (відходи виробництва), згідно із технічними вимогами, якістю і на умовах, вказаних у договорі.

Відповідно до п. 4.1 зазначеного вище Договору кількість товару, його марка, вартість за одиницю та загальна вартість поставки партії мали зазначатись в товаротранспортній документації на відповідну партію товару, згідно підписаної сторонами Специфікації до Договору на поставку партії товару. Поставка товару мала здійснюватись протягом строку дії Договору відповідно до п. 5.2 якого зазначено строк до 31.12.2020 або повного виконання сторонами зобов`язань. Договір складено на поставку не менш як 10 тон сталевого брухту (п. 4.4 Договору). Згідно додатку № 4 до договору від 03.01.2020 № 03/1-20, Специфікація №4 від 01.06.2020 становить в собі поставку товару на адресу ПП «ЕКСПОРЕСУРС» транспортом за рахунок Продавця у кількості 2500,000 тонн, вартістю 4000,00 грн. за тонну на загальну суму 10 000 000,00 грн., відповідно до якої сторони мають право коригувати ціну, у відповідності з ринковою.

Відповідно до акту прийому - передачі № 4 від 30.06.2020 до договору від 03.01.2020 № 03/1-20 вбачається отримання ПП «ЕКСПОРЕСУРС» від ПП «ЖАДОР» сталевого вуглецевого брухту у кількості 1800 тон за місцем прийому-передачі: м. Херсон, Миколаївське шосе, 5 км., вид №3; №4, №5; № 500; №510; за ДСТУ 4121-2002, а саме: промисловий брухт, демонтовані сталеві частини вузлів та агрегатів машин та механізмів, труби - суцільні та розрізані вздовж прокольної вісі, швелери, двотаври, металургійні відходи. Максимальний розмір брухту не перевищує 1500х800х800 мм., товщина не менше 4 мм., наявність брухту товщиною стінки менше 4 мм. - не більше 20 % від маси. Засміченість нешкідливими домішками не перевищує 3% за масою. Дана поставка підтверджена видатковою накладною №РН-0000143 від 30.06.2020 на суму 7 200 000,00 грн. без ПДВ.

За аналогічними характеристиками та місцем прийому-передачі, що зазначено вище, згідно акту прийому передачі № 5 від 14.07.2020 ПП «ЕКСПОРЕСУРС» отримано також сталевого вуглецевого брухту у кількості 700,00 тонн, що підтверджено видатковою накладною №РН-0000153 від 14.07.2020 на суму 2 800 000,00 грн. без ПДВ.

Поставка товару від ПП «ЖАДОР» до ПП «ЕКСПОРЕСУРС» підтверджена також податковими накладними: від 30.06.2020 № 19, від 14.07.2020 № 3 та товарно-транспортними накладними підписаних представником відправника ОСОБА_2 перевізниками товару:

ТОВ «ДЖИТ ТРАНС» - № 103405 від 05.07.2020, № 103405, № 103407 від 06.07.2020, № 103408, № 103409 від 07.07.2020, № 103410, № 103411, № 103412 від 08.07.2020, № 103413 від 09.07.2020, № 103414, № 103415 від 10.07.2020, № 103416, № 103417 від 11.07.2020, № 103429, № 103430 від 14.07.2020, № 103418, № 103419, № 103420, № 103421, № 103422, № 103423, № 103424, № 103425, № 103426 від 12.07.2020, № 103427, № 103428 від 13.07.2020;

ФОП ОСОБА_3 - № 101202, № 101203, № 101204, № 101588 від 01.06.2020, № 101570, № 101571, № 101569 від 03.06.2020, № 101205, № 101206, № 101207 від 04.06.2020, № 101572, № 101573, № 101574 від 05.06.2020, № 101208, № 101209, № 101210 від 06.06.2020, № 101578, № 101211, № 101212, № 101213 від 09.06.2020, № 101577, № 101579, № 101580, № 101581 від 10.06.2020, № 101214, № 101215, № 101216 від 12.06.2020, № 101584 від 13.06.2020, № 101587, № 101587 від 15.06.2020, № 101588, № 101589, № 101217, № 101218, № 101219 від 16.06.2020, № 101590 від 17.06.2020, № 101593, № 101594, № 101595, № 101220, № 101221, № 101222 від 18.06.2020, № 101598, № 101599, № 101600 від 19.06.2020, № 101601, № 101602, № 101603, № 101604 від 20.06.2020, № 101223, № 101224, № 101225 від 22.06.2020, № 101607 від 23.06.2020, № 101610, № 101811, № 101812, № 101813, № 101228, № 101227, №101228 від 24.06.2020, №101515 від 25.06.2020, № 101617, № 101818, №101819, № 101230, № 101231 від 26.06.2020, № 101622, № 101623, № 101624 від 27.06.2020, № 101229 від 28.06.2020, № 101626, № 101627, № 101628, № 101625 від 30.06.2020;

ФОП ОСОБА_4 - № 101587, № 101568 від 01.06.2020, № 101575, № 101576 від 09.06.2020, № 101582, № 101583, № 101585 від 13.06.2020, № 101586 від 15.06.2020, № 101591, № 101592 від 17.06.2020, № 101597, № 101598 від 18.06.2020, № 101605, № 101606 від 22.06.2020, № 101608 № 101609 від 23.06.2020, № 101615 від 25.06.2020, № 101614, № 101620 від 26.06.2020, № 101621 від 28.06.2020.

Також, на підтвердження виконання умов договору від 03.01.2020 № 03/1-20 від Продавця постачальника товару ПП «ЖАДОР» надано Ліцензію Міністерства промислової політики Серії АЕ № 292812, відповідно до якого останній займається заготівлею, переробкою металобрухту чорних металів за місцем провадження діяльності: АДРЕСА_1 , акт обстеження ПП «ЖАДОР» Первомайською районною державною адміністрацією від 03.02.2020 щодо наявності на підприємстві брухтопереробного, вантажопідйомного та вагового, для проведення радіаційного контролю обладнання, Довгострокову декларацію виробника товарів, що мають преференційний статус походження від 03.01.2020, без застосування кумуляції, яка є дійсною на всі поставки товарів у період з 03.01.2020 до 31.12.2020 за договором від 03.01.2020 № 03/1-20.

Таким чином, позивачем було придбано у ПП «ЖАДОР» товар у вигляді металобрухту вагою 2500 тонн, загальною вартістю 10 000 000,00 грн., що підтверджується зазначеними вище документами, які були досліджені судом в ході розгляду справи. У представника відповідача зауважень щодо даних документів до суду не було подано.

16.04.2020 позивач уклав контракт № 16-04/20 з компанією «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія), (далі - Контракт № 16-04/20), відповідно до п. 1.1 якого Продавець (ПП «ЕКСПОРЕСУРС») зобов`язується відвантажити, а Покупець («STAR ULTIMATE LTD») прийняти та сплатити погоджену за кількістю та якістю партію продукцію, що являє собою брухт чорних металів, в одиницях виміру: метричні тонни (мт), відповідно до обсягу поставок та якості, згідно Додатків до Контракту (п. 1.2 Контракту № 16-04/20). Продукція має бути відвантажена Покупцю в обсязі, зазначеному в Додатку до контракту протягом квітня 2020 р. - квітня 2021 р. Поставка продукція здійснюється партіями, згідно Додатків, які є його невід`ємною частиною, умови поставки погоджуються сторонами протягом 10 днів з моменту отримання повідомлення Продавця про готовність відвантаження партії продукції (п. 2.1, п. 5.2 Контракту № 16-04/20). Ціна на продукцію визначена у доларах США за 1 метричну тонну та на умовах поставки FOB порти Україна, згідно з Міжнародними правилами Інкотермс-2000 у діючий редакції (п.3.1, п. 5.1 Контракту № 16-04/20). Оплата по кожній партії продукції здійснюється протягом 365 календарних днів з дати оформленої експортної митної декларації. По кожній судовій партії можлива передоплата або авансові платежі (п. 4.2 Контракту № 16-04/20). Продукція вважається переданою Покупцем та прийнятою Продавцем: за якістю - згідно з сертифікатом якості Продавця та за кількістю - згідно з актом сюрвеєрських вимірів SGS або іншої компетентної міжнародної організації, що влаштовує обидві сторони (пп.. 5.3.1, 5.3.2 п. 5.3 Контракту № 16-04/20).

Згідно п. 5.5 Контакту № 16-04/20 кожна партія продукції має супроводжуватись наступними документами: Коносамент; Сертифікат походження товару, виданий ТПП України; Сертифікат вибухобезпеки; Сертифікат радіологічного контролю.

Пункт 7 Контракту № 16-04/20 містить в собі застереження про реекспорт щодо Покупця товару, щодо зобов`язання повідомляти Продавця резидента України про можливий перепродаж товару іншим країнам, без відповідної письмової згоди Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та не вчиняти антидемпінгові дії щодо операцій на ринку товарів та послуг.

До даного Контракту № 16-04/20 сторонами було укладено Додаток № 1 від 16.04.2020, відповідно до якого конкретизовано товар, що має бути поставлений Покупцю, а саме: сталевий брухт, вид №3; №4, №5; № 500; №510; за ДСТУ 4121-2002 (ГОСТ 2787-75), без зміни виду, максимальний розмір шматків металобрухту не має перевищувати 1500х800х800 мм., товщиною не менше 4 мм., допускається наявність металу з товщиною стінки менше 4 мм, в кількості не більше 20 % від маси партії. Засмічення нешкідливими домішками не має перевищувати 3% обсягу партії поставок, допускається поставка металобрухту, що має шлак, бетон, цемент та інше, не більше 5%, за наявності в них металоконструкцій.

Поставка продукції передбачена партіями min 1000 тон, на поставки FOB річкові та морські порти України: Херсон, Каховка, Нова Каховка, Черкаси, Кременчук, Миколаїв, Дніпро, Запоріжжя, Чорноморськ, Одеса, Бердянськ, Скадовськ, ТОВ «Шипярд1930», ТОВ «НАВАЛЬ ЛОГІСТИК», згідно з Міжнародними правилами ІНКОТЕРМС-2000. Кількість продукції визначена 5000,00 тонн. Ціна 1 метричної тонни товару, що постачається за даним Контрактом визначена у розмірі 215 доларів США. Загальна вартість Контракту становить 1 075 000,00 доларів США. Країни призначення визначені наступні: Греція, Італія, Іспанія.

До даного договору, для належного забезпечення умов Контракту № 16-04/20 ПП «ЕКСПОРЕСУРС» отримано висновок Міністерства енергетики та захисту довкілля України Департаменту з питань управління відходами, екологічної безпеки та переходу до кругової економіки від 07.05.2020 № 212.2.1-ВИХ/1440-20, в якому зазначено про те, що транскордонне перевезення металобрухту (код УКТ ЗЕД 7204 49 90 00), що включені до Зеленого переліку відходів (номер згідно з переліком «В» Базельської конвенції В1010, код ОЕСР GА090), які мають відповідні сертифікати про якість, категорії небезпечних відходів не належать і дія пунктів 6-33 постанови КМУ від 13.07.2020 № 1120 «Про затвердження Положення про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацію/видалення і Жовтого та зеленого переліків відходів», не поширюється. Екологічний контроль за транскордонними перевезеннями цього вантажу здійснюється згідно з чинними заходами контролю.

Також, позивачем отримано експертний висновок Херсонської Торгово-промислової палати №Вэ-397 від 12.11.2020, яким підтверджено відповідність металевого брухту, що знаходиться на відкритій площадці ТОВ «Шипярд1930» у кількості 2400,00 тонн для експорту ПП «ЕКСПОРЕСУРС» Покупцю «STAR ULTIMATE LTD» на виконання умов Контракту № 16-04/20, а також, зазначено про те, що код товару УКТ ЗЕД 7204 49 90 00 відповідає умовам вказаного Контракту; Сертифікат походження за ДСТУ 4121-2002 Херсонської Торгово-промислової палати від 12.11.2020; Свідоцтво про вибухобезпечність за реєстраційним номером 20-Е-018 від 12.11.2020, який підтверджує те, що вантаж не містить сталевих балонів, сталевих ємностей і подібних предметів, що знаходяться під тиском, зазначені предмети порізані, вантаж не містить горючих і вибухових речовин та азбестових домішок, вантаж вибухобезпечний; Протокол № 063 радіаційного контролю вантажу від 12.11.2020 сформований Херсонським представництвом ПрАТ «Центральне вантажне бюро» в якому зазначено, що ППД гамма-випромінювання і рівень бета-забруднення не перевищує рівня 1-го (2-го) класу використання згідно ДСЕПІН; Декларацію на вантаж виданої Центральним вантажним бюро № 20-233-Х 12.11.2020, строком дії до 12.12.2020, а також аналогічний екземпляр даної декларації в перекладі англійською мовою для Покупця; Декларація № 20-233-Х Додатки А, В, С, D з відповідним перекладом англійською мовою; Інвойс від 12.11.2020 № 1211 на 2400,00 тонн продукції, вартістю 215,00 дол. США за 1 тонну на загальну суму 516 000,00 дол. США.

Таким чином, експортером ПП «ЕКСПОРЕСУРС» було оформлено документи на здійснення експорту товару відповідно до умов Контракту № 16-04/20, останнім документом для здійснення відповідного експорту товару є сертифікат форми EUR.1 для підтвердження преференційного походження товару.

Перелічені вище документи досліджені судом в ході розгляду справи, зауважень чи пояснень відповідача щодо змісту даних документів до суду не було подано.

Оформивши вищевказані документи, експортером позивачем ПП «ЕКСПОРЕСУРС», в особі представника Мазановича В.В., на підставі довіреності від 11.05.2020 08.12.2020, було подано заявку до Чорноморської митниці Держмитслужби за вих. № 0812/15 з проханням видати сертифікат форми EUR.1 для здійснення зовнішньоекономічних операцій за Контрактом № 16-04/20 від 06.04.2020, укладеного між приватним підприємством «ЕКСПОРЕСУРС» та компанією «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія), з долученням до неї усіх вищеперелічених та досліджених судом документів.

Також, позивачем було подано 08.12.2020 заповнену форму сертифікату EUR.1, а також, декларацію експортера від 08.12.2020, в якій заявлено про те, що товари відповідають умовам, необхідним для видачі сертифіката, що додається; із дорученням до даної декларації експортера супровідні документи. В даній декларації зазначено про те, що до товару застосовуються умова пунктів 1 (і) 1 (h) статті 4 розділу І Доповнення І до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, де товар цілком вироблений в Україні; Декларацію постачальника (виробника) товарів, що мають преференційний статус згідно Додатку 1 до порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 (пункт 3 розділу ІІІ) від 08.12.2020 щодо декларування брухту чорного металу товарних позицій 7204 499000 УКТЗЕД перелічені у цій Декларації, які мають преференційний статус походження з України відповідно до правил походження в рамках вільної торгівлі з Європейським Союзом, без застосування кумуляції… Дані документи наявні в матеріалах даної справи та були досліджені в ході розгляду справи по суті. Щодо переліку даних документів, поданих до заявки позивачем, у відповідача зауважень не виникло.

Згідно частин 7 та 8 статті 16 Доповнення І Конвенції митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню. Дата видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED повинна бути вказана в графі 11 цього сертифіката.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пункт 19 зазначеної вище статті КАС України визначає, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно п.7 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З положень наведеної раніше судом норми ч. 2 ст. 2 КАС України, слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб`єкта владних повноважень, а правовим мотивування спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст.6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно, суд вважає, що рішення суб`єкта владних повноважень має бути винесено з обґрунтованих підстав, із чітким зазначенням з яких мотивів та висновків було прийнято дане рішення, з належним застосуванням норм діючого законодавства, щоб сторона, яка його очікує та отримала, мала можливість зрозуміти висновки такого рішення і відповідно вчиняти або утриматись від вчинення необхідних дій за наслідками даного рішення суб`єкта владних повноважень, а також, суд зазначає, що не вправі виходити за межі предмета доказування спірних правовідносин, ніж ті, що були покладені в основу спірного рішення.

Відповідач у спірному рішенні № UA508000/20/000010 від 09.12.2020 про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 зазначає однією з підстав відмови невиконання експортером вимог п. 9 ст. 16 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Відповідно п. 9 ст. 16 Доповнення І до Конвенції вбачається, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Також, митний орган у спірному рішенні зазначає про порушення експортером вимог п. 2 Розділу ІІІ «Про затвердження Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1», затвердженого Міністерством фінансів України від 20.11.2017 № 950, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.12.2017 за № 1563/31431 (далі-Порядок № 950).

Згідно розділу 1 Загальних положень, Порядок № 950 визначає процедуру заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 відповідно до положень Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами ЄАВТ, Угоди про сільське господарство між Україною та Королівством Норвегія, Угоди про сільське господарство між Україною та Ісландією та Угоди про сільське господарство між Україною та Швейцарською Конфедерацією, ратифікованих Законом України від 07 грудня 2011 року N 4091-VI «Про ратифікацію Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами ЄАВТ, Угоди про сільське господарство між Україною та Королівством Норвегія, Угоди про сільське господарство між Україною та Ісландією та Угоди про сільське господарство між Україною та Швейцарською Конфедерацією», Угоди про вільну торгівлю між Урядом України та Урядом Чорногорії, ратифікованої Законом України від 16 жовтня 2012 року № 5445-VI «Про ратифікацію Угоди про вільну торгівлю між Урядом України та Урядом Чорногорії», Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони», а також інших міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку, якими передбачено ідентичну процедуру заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 (далі - Угоди).

Сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 заповнюється та видається відповідно до положень Угод, статті 46 глави 7 розділу II й пункту 14 частини другої статті 544 глави 74 розділу XX Митного кодексу України та цього Порядку (п. 2 розділу І Загальних положень Порядку № 950).

Сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 (далі - сертифікат) - документ, який підтверджує статус преференційного походження товару(ів), форма якого наведена у додатках до Угод (п. 3 розділу І Загальних положень Порядку № 950) .

Відповідно до ст. 43 Митного кодексу України сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до п. 1, п. 2 та п. 3 розділу ІІІ Порядку № 950 сертифікат видається у разі, якщо його потрібно пред`явити як доказ, що товар(и) відповідає(ють) вимогам правил визначення преференційного походження, встановлених Угодами, при застосуванні преференційних ставок ввізного мита.

Сертифікат видається посадовою особою митниці під час здійснення експорту товару(ів) за місцем здійснення його (їх) митного оформлення або після експорту товару(ів) у випадках, встановлених Угодами, за місцем здійснення митного оформлення товару(ів) або за місцем державної реєстрації експортера.

Для отримання сертифіката експортер або уповноважений представник повинен подати структурному підрозділу митниці, на який покладено функції з видачі сертифіката, такі документи: заяву, що містить декларацію від експортера (далі - заява), за формою, визначеною Угодами, та/або її електронну копію; електронну копію сертифіката у разі заповнення його машинописом та (за наявності) заповнений відповідно до вимог Угод бланк сертифіката; декларацію постачальника (виробника) товарів, що мають преференційний статус походження (додаток 1), та/або декларацію постачальника (виробника) товарів, що не мають преференційного статусу походження (додаток 2), та/або довгострокову декларацію постачальника (виробника) товарів, що мають преференційний статус походження (додаток 3), та/або довгострокову декларацію постачальника (виробника) товарів, що не мають преференційного статусу походження (додаток 4) (далі - декларація), що підтверджують преференційне походження товарів з України відповідно до правил визначення преференційного походження, встановлених Угодами, та/або їх електронні копії.

Декларація має бути власноруч підписана постачальником (виробником), що її склав, проте постачальник (виробник) не повинен підписувати декларацію, якщо він склав її в електронному вигляді та надав експортеру письмове зобов`язання, що він відповідає за всі декларації, у яких він зазначений, як за підписані ним власноруч (п. 5 розділу ІІІ Порядку № 950).

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Порядку № 950 посадова особа митниці перед видачею сертифіката перевіряє наявність документів, зазначених у пункті 3 цього розділу, та їх відповідність вимогам Угод, зокрема: форму (технічні характеристики) поданого бланка сертифіката (за наявності); правильність заповнення заяви та бланка сертифіката (за наявності); достатність поданих експортером документів, зазначених у пункті 3 цього розділу, що підтверджують преференційне походження товару(ів), зазначеного(их) у сертифікаті.

Згідно п. 7 розділу ІІІ Порядку № 950 рішення про видачу або відмову у видачі сертифіката приймається у найкоротший строк, але не більше восьми робочих годин після реєстрації заяви у структурному підрозділі митниці, на який покладено функції з видачі сертифіката, разом із документами, зазначеними у пункті 3 цього розділу.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Порядку № 950 строк, зазначений у пункті 7 цього розділу, може бути продовжений до трьох робочих днів у разі усунення експортером причин для відмови у видачі сертифіката, зазначених у пункті 1 розділу VII цього Порядку.

Таким чином, митний орган здійснює перевірку поданих документів та заяву про отримання експортером сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1, а саме перевіряє наявність даних документів відповідно до переліку, визначеному у п. 3 розділу ІІІ Порядку № 950 та відповідність поданих документів експортером вимогам Угод відповідно до п. 6 розділу ІІІ Порядку № 950, та має право вчинити інші необхідні дії визначені ч. 7 та ч. 8 ст. 16 Доповнення І Конвенції, зокрема для перевірки статусу походження товарів та інші перевірки, які вважатимуть за доцільне.

Судом встановлено, що експортером ПП «ЕКСПОРЕСУРС» 08.12.2020 була подана відповідна заява та документи, передбачені п. 3 розділу ІІІ Порядку № 950, які були досліджені також судом в ході розгляду справи, зауважень до даних документів, їх форми та змісту, а також, відповідності до вимог Угод, у представника відповідача не виникало. Представник відповідача не заперечував проти того, що подані експортером 08.12.2020 документи для отримання сертифіката форми EUR.1 не перевірялись відповідно до положень Порядку № 950, пояснивши такі дії, відсутністю підстав для їх перевірки через те, що митний орган вважає необхідним ПП «ЕКСПОРЕСУРС» спочатку подати митну декларацію з визначенням митної вартості товару, що буде свідчити про здійснення експортування товару позивачем. Самого наміру експортера щодо подальшого експортування товару, відповідач вважає недостатнім для видачі спірного сертифікату, у зв`язку з чим і виникли дані спірні правовідносини.

Суд зазначає, що допитаний в судовому засіданні 28.01.2020 свідок ОСОБА_1 , начальника відділу прогнозування та справляння митних платежів, кодування та класифікації товарів Управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів, який був учасником подій прийняття митним органом оскаржуваного рішення, підтвердив позицію відповідача по справі, та зазначив, що ним не було проведено перевірку документів, поданих ПП «ЕКСПОРЕСУРС» з підстави не подання даним підприємством до митного органу митної декларації. Належного та вмотивованого обґрунтування не проведення перевірок щодо експортера ПП «ЕКСПОРРЕСУРС», а саме перевірки документів, ідентифікації товару, його знаходження на митній території, представником відповідача в ході розгляду справи не було надано. Представником позивача до суду була надана довідка від 08.12.2020 за вих. № 08/12, видана іноземним підприємством «Катрус-Україна» на підтвердження знаходження на території зазначеного підприємства зовнішньоекономічного товару у вигляді лому чорного металу у кількості 2400 тонн, додано також копію зовнішньоекономічного договору від 10.12.2020 № ЕК-2/20 та Додатку № 1 від 10.12.2020 до даного договору укладеного між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та «STAR ULTIMATE LTD» щодо поставки товару брухту чорних металів у кількості 5000,00 тонн, загальною вартістю 1 600 000,00 грн. зі строком поставки грудень 2020 року-грудень 2021 року в країни призначення: Турція, Греція, Італія, Іспанія, Єгипет, Коносамент від 15.01.2021 та електронну декларацію № UA 508110/2021/000109 з формою МД-6 на суму 20634.67218 дол. США, довідку Департаменту дозвільно-ліцензійної діяльності та запобігання промисловому забрудненню від 21.12.2020 №14/14-03/1921-20, що виключає твердження відповідача відсутності мотивів підприємства експортера у експортуванні товару через митну територію України.

Виходячи з вищевикладеного, суд не може погодитись з позицією відповідача виходячи з наступного.

Пункт 2 розділу ІІІ Порядку №950 на думку відповідача передбачає залежність видачі сертифікату посадовою особою митниці саме під час здійснення експорту товару(ів) за місцем здійснення його (їх) митного оформлення або після експорту товару(ів) у випадках, встановлених Угодами, за місцем здійснення митного оформлення товару(ів) або за місцем державної реєстрації експортера, зокрема, відповідач зазначає про не здійснення експортером митного оформлення та виписку товару у режимі експорту, у митного органу відсутня інформація щодо товару та не відома мета переміщення товару. Але варто звернути увагу на те, що даний пункт Порядку № 950 зазначає про видачу сертифікату під час здійснення експорту товару за місцем здійснення його митного оформлення, а не момент саме здійснення відповідного митного оформлення, після якого і наступає право у експортера на подання відповідної заявки на отримання сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1.

Суд зазначає, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 виступає документом, що саме підтверджує статус преференційного походження товару, який видається у випадку необхідності пред`явити доказ, що товари відповідають вимогам правил визначення преференційного походження, встановлених в Угоді про вільну торгівлю між Україною та державами ЄАВТ та в Угоді про асоціацію між Україною та ЄС, при застосуванні преференційних ставок ввізного мита.

Зокрема, митним кодексом України визначено, що ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України (ч. 5 ст. 280 Митного кодексу України).

Таким чином, до товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Відповідно до п. 49 ст. 4 Митного кодексу України визначено, що пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Пункти 9, 21, 23 та 25 ст. 4 Митного кодексу України визначає, що декларація митної вартості - це документ встановленої форми, що подається декларантом і містить відомості щодо митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України чи стосовно яких змінюється митний режим. Митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання. Митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Зокрема, у даній справі відповідач наполягає на здійсненні позивачем митного оформлення товарів металобрухту з відповідним поміщенням товарів у митний режим за ч. 2 ст. 71 Митного кодексу України, яке розпочинається згідно ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України саме з моменту подання митної декларації.

Розділ VII Порядку № 950 передбачає відмову у видачі сертифіката, в якій зокрема зазначено підстави такої відмови, якщо: форма поданого бланка сертифіката (за наявності) не відповідає формі, визначеній Угодами; сертифікат (за наявності) та/або заяву та/або їх електронні копії заповнено з порушенням вимог Угод та цього Порядку; товар(и), на який(і) подано заяву щодо видачі сертифіката, не відповідає(ють) вимогам преференційного походження.

Рішення про відмову у видачі сертифіката з перевезення (походження) товару(ів) EUR.1 (додаток 5) оформлюється посадовою особою митниці у двох примірниках та приймається у строк, встановлений пунктом 7 розділу III цього Порядку. Прийняте митницею рішення про відмову у видачі сертифіката не перешкоджає повторному зверненню експортера до митниці відповідно до цього Порядку за умови усунення причин, що призвели до відмови.

Суд вважає необхідним зазначити, що згідно Додатку 5 до Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 (пункт 2 розділу VII Порядку № 950) передбачено форму, зміст та вимоги щодо заповнення митним органом рішення про відмову у видачі сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1, яка зокрема, передбачає в собі повідомлення про відмову у видачі сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 з відповідних причин та причини відмови у видачі сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 зазначаються з посиланням на статті Угод та Порядку.

В даному випадку, зазначені вище положення чинної Конвенції та Порядку № 590 надають право експортера отримати сертифікат щодо визначення преференційного походження товару форми EUR.1, відповідно, під час подання необхідної форми та вимог до них, документів, експортер засвідчує таким чином намір здійснення експортування зазначеного в документах товару для виконання умов зовнішньоекономічного договору. В даному спорі, відповідач не надав суду належних доказів тому, що дії експортера ПП «ЕКСПОРЕСУКРС» не збігаються з його намірами щодо експортування товару металобрухту компанії «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія), яка згідно Контракту від 16.04.2020 № 16-04/20 та Додатку № 1 від 16.04.2020 до даного Контракту є Покупцем товару позивача в країни призначення: Греція, Італія, Іспанія та підписала застереження щодо реекспорту придбаного товару (п. 7 Контракту № 16-04/20). Дані обставини, що були встановлені судом також спростовують позицію відповідача щодо того, що у митного органу відсутня інформація щодо товару та мета його переміщення.

Таким чином, суд зазначає, що перелічені дії експортера щодо отримання сертифікату форми EUR.1 є першочерговими діями для того, щоб отримати пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України та в подальшому здійснити експортування товару на митній території України задля виконання умов зовнішньоекономічного договору. Такі поступові дії експортера в країні, яка є учасницею Угоди, мають за собою відповідну кінцеву мету, у зв`язку з чим, суд вважає неправомірним обмеження суб`єктами владних повноважень у вчиненні експортером належних йому дій для виконання зовнішньоекономічного договору, та зазначає, що суб`єкт владних повноважень, зокрема митний орган має перевіряти подані документи експортером відповідно до Конвенції та Порядку № 950, не обмежувати право останнього на отримання такого сертифікату та приймати вмотивоване та нормативно урегульоване рішення щодо видачі сертифікату форми EUR.1. Також суд зазначає, що відповідач у своєму рішенні не конкретизував в чому полягало порушення з боку експортера, а лише зазначено статті порушення встановлені митним органом, що позбавляє право експортера зрозуміти сутність самого порушення та в разі необхідності не допустити його допущення у випадку наступного звернення із заявкою для отримання сертифікату.

Суд зазначає, що у разі, якщо представником митниці прийнято рішення про видачу сертифікату, то він має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару. У випадку, якщо експорту не відбулося, то такий сертифікат анулюється. Процедура видачі спірного сертифікату після експортування товару передбачена Порядком № 950 та ст. 17 Конвенції у випадку якщо після видачі сертифікату було встановлено певні порушення з блоку експортера або з технічних помилок митного органу та вони в наступному були усунуті відповідною стороною.

Суд вважає необґрунтованою позицію відповідача з приводу того, що позивач має спочатку здійснити митне оформлення металобрухту, який ПП «ЕКСПОРТЕР» експортує компанії «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія) згідно Контракту від 16.04.2020 №16-04/20 та Додатку № 1 від 16.04.2020 до даного Контракту, оскільки декларація митної вартості, яка виступає документом встановленої форми та подається декларантом і містить в собі відомості щодо митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України чи стосовно яких змінюється митний режим, не може бути оформлена та подана ПП «ЕКСПОРТЕР» у зв`язку із відсутності у підприємства відомостей щодо митної вартості товарів за наслідками застосування пільгової ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідач не обґрунтовано, без дотримання поетапності процедури щодо отримання спірного сертифікату ПП «ЕКСПОРЕСУРС» з послідуючим експортування товару, як того вимагає Конвенція та Порядок № 950, не розсудливо та не в належній мірі вчинив дії щодо прийняття спірного рішення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не приймає як належні та достатні обґрунтування надані суду відповідачем у письмових запереченнях та пояснення в судовому засіданні, в якості підстави для відмови позивачу у видачі сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Також, суд зазначає, що відповідачем по справі не доведено належними доказами обґрунтування позиції щодо залежності видачі спірного сертифікату від подання митної декларації експортером до митного органу, та спростовано матеріалами справи та поясненнями представників позивачів щодо відсутності інформації про товар та мети переміщення даного товару через митний кордон України.

Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що спірне рішення №UA508000/20/000010 від 09.12.2020 Чорноморською митницею Дермитслужби про відмову ПП «ЕКСПОРЕСУРС» у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 було прийнято без дотримання положень Митного кодексу України, Конвенції та Порядку № 950.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Чорноморську митницю Дермитслужби виготовити сертифікат з перевезення товару EUR.1 для здійснення зовнішньоекономічних операцій за Контрактом № 16-04/20 від 06.04.2020, укладеного між приватним підприємством «ЕКСПОРЕСУРС» та компанією «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія), суд погоджується з позицією відповідача щодо наявності в даному випадку втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає необхідним зазначити, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Рекомендацією №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, визначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 у справі №816/591/15-а.

Виходячи з предмету даних позовних вимог, у відповідача Чорноморської митниці Держмитслужби є законодавчо закріплене право адміністративного розсуду при прийнятті рішення, а саме, про відмову у видачі сертифікату з перевезення товару EUR.1 або видати відповідний такий сертифікат, що визначено п. 14 ст. 544 Митного кодексу України, ст. 16 Конвенції, розділ ІІІ Порядку № 950, у зв`язку з чим суд не може впливати на дії відповідача, оскільки такий вплив має порушення дискреційних повноважень адміністративного органу, у зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача щодо зобов`язання відповідача видати сертифікат з перевезення товару EUR.1.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 та ч. 2 ст. 9 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, відповідно суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач належними та достатніми доказами не довів обґрунтованість та законність прийнятого спірного рішення №UA508000/20/000010 від 09.12.2020 про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним визнати дане рішення неправомірним та скасувати.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає можливим і необхідним захистити порушені права позивача шляхом зобов`язання Чорноморської митниці Держмитслужби повторно розглянути заяву ПП «ЕКСПОРЕСУРС» поданої до митного органу 08.12.2020 на отримання сертифікату з перевезення товару EUR.1 для здійснення зовнішньоекономічних операцій за Контрактом № 16-04/20 від 06.04.2020, укладеного між позивачем та компанією «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія), з належними наслідками реагуванням у вигляді видання сертифікату EUR.1 або відмови у його виданні, з відповідним обґрунтуванням та з урахуванням вищезазначених висновків суду. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача оформити спірний сертифікат, суд відмовляє у зв`язку із порушенням дискреційних повноважень Чорноморської митниці Держмитслужби.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України позивачу підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1051,00 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 194, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508000/20/000010 від 09.12.2020 про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1.

Зобов`язати Чорноморську митницю Держмитслужби (73003, вул. Гоголя, 13, м. Херсон, ) повторно розглянути заяву приватного підприємства «ЕКСПОРЕСУРС» (73000, м. Херсон, вул. Стрітенська, 11-Б, ) від 08.12.2020 на отримання сертифікату з перевезення товару EUR.1 для здійснення зовнішньоекономічних операцій за Контрактом № 16-04/20 від 06.04.2020, укладеного між приватним підприємством «ЕКСПОРЕСУРС» та компанією «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія), з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Чорноморської митниці Держмитслужби України (73003, вул. Гоголя, 13, м. Херсон, ) на користь приватного підприємства «ЕКСПОРЕСУРС» (73000, м. Херсон, вул. Стрітенська, 11-Б, ) сплачений судовий збір у сумі 1051,00 грн. (одну тисячу п`ятдесят одну гривню 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01 лютого 2021 р.

Суддя І.І. Войтович

кат. 108020200