Справа № 400/2928/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2021 р. № 400/2928/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання дії та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та рішення щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи; зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058). Позивач вважає, що має право на призначення та виплату грошової допомоги згідно з п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058, а відповідач протиправно не зарахував до стажу, який дає право на призначення такої допомоги, періоди роботи на посаді фельдшера у військовій частині, а також на посаді медичної сестри реанімаційного відділення Братської ЦРЛ. Відповідач не вказав причину, чому вказаний стаж не враховано, хоча записами у трудовій книжці та довідками даний стаж підтверджено.

Відповідач 28.10.2020 р. подав відзив на позов (а. с. 34-35), в якому зазначає, що в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 (далі Перелік № 909), відсутній такий заклад охорони здоров`я, як військова частина. Відтак, зарахувати до загального страхового стажу позивача, що дає право на призначення грошової допомоги, період роботи фельдшером у військовій частині з 24.03.1986 р. по 12.06.1990 р. підстави відсутні. Відповідач звернув увагу на те, що період роботи позивача з 02.11.1992 р. по 06.04.1993 р. у Братській ЦРЛ зараховано до загального страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги.

За клопотанням представника позивача справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. При призначенні пенсії позивачу не призначено та не виплачено грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058.

Як зазначено відповідачем у листі від 28.04.2020 р. загальний страховий стаж позивача становить 43 роки 9 місяців 15 днів, а стаж роботи на посадах, які дають право на виплату грошової допомоги, 31 рік 1 місяць 24 дні. Наведено також розрахунок по періодам (а. с. 5).

Із вказаного розрахунку суд встановив, що відповідач не зарахував до стажу роботи на посадах, які дають право на виплату грошової допомоги, період роботи позивача фельдшером у військовій частині 14233 з 24.03.1986 р. по 12.06.1990 р.

З послужного списку позивача суд встановив, що в період з 24.03.1986 р. по 12.06.1990 р. позивач працював у військовій частині НОМЕР_1 на посаді фельдшера 147 окремого механізованого полку цивільної оборони (а. с. 10)

За приписами п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

У Переліку № 909 перелічено найменування закладів і установ охорони здоров`я, в яких робота на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) дає право на пенсію за вислугу років.

До середніх медичних працівників відповідно до додатку 2 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23.10.1991 р. № 146 відноситься посада фельдшера.

Таким чином, підставою для незарахування до стажу роботи на посадах, які дають право на виплату грошової допомоги, періоду роботи позивача фельдшером у військовій частині 14233 з 24.03.1986 р. по 12.06.1990 р. стала відсутність військової частини як закладу в Переліку № 909.

З даного приводу суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини в рішеннях щодо України неодноразово зазначав про вимоги щодо якості закону, що передбачає його відповідність принципу верховенства права.

У даному випадку, правове регулювання спірних правовідносин не відповідає вимогам до якості закону, оскільки лише через відсутність військової частини в переліку № 909 позивач позбавлений права отримати грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, хоча така ж робота на такій же посаді фельдшера в закладі, який внесено до Переліку № 909, дає право на отримання такої допомоги.

На переконання суду, неякісне правове регулювання не повинно обмежувати соціальні права особи.

Враховуючи те, що посада фельдшера відноситься до посад середніх медичних працівників, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а сама лише відсутність військової частини в переліку № 909 необґрунтовано позбавляє позивача його соціальних прав, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи фельдшером у військовій частині 14233 з 24.03.1986 р. по 12.06.1990 р.

В цій частині позовні вимоги належать задоволенню.

Рішення щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу відповідних періодів роботи відповідач не приймав, лист від 28.04.2020 р. таким рішенням не є, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення не підлягають задоволенню як необґрунтовані.

Щодо періоду роботи позивача на посаді медичної сестри реанімаційного відділення Братської ЦРЛ з 02.11.1992 р. по 06.04.1993 р. суд вважає доведеним факт зарахування вказаного періоду до загального страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, оскільки вказаний період відображений у розрахунках, викладених у листі від 28.04.2020 р., та входить до стажу 31 рік 1 місяць 24 дні.

Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки права позивача в частині зазначеного періоду відповідачем не порушені.

Період роботи фельдшером у військовій частині НОМЕР_2 з 24.03.1986 р. по 12.06.1990 р. складає 4 роки 2 місяці 19 днів, що в сумі з врахованим відповідачем стажем у 31 рік 1 місяць 24 дні становить 35 років 4 місяці 13 днів.

Таким чином, тривалість стажу роботи позивача на посадах, які дають право на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій становить більше 35 років, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання нарахувати та виплатити вказану допомогу підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору за одну вимогу немайнового характеру в сумі 840,80 грн (а. с. 22), відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 420,40 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправними дій та рішення щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи; зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду роботи фельдшером у військовій частині НОМЕР_1 з 24.03.1986 р. по 12.06.1990 р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи фельдшером у військовій частині НОМЕР_1 з 24.03.1986 р. по 12.06.1990 р.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 420,40 грн (чотириста двадцять грн 40 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 01.02.2021 р.

Суддя Н. В. Лісовська