Справа № 120/8429/20-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

м. Вінниця

01 лютого 2021 р. Справа № 120/8429/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дмитришена Руслана Миколаївна, розглянувши письмово заяву представника позивача щодо усунення недоліків у справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ - 40108646, місцезнаходження: вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ, 03048) до ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ - 40108646, місцезнаходження: вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ, 03048) до ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення майнової шкоди.

Ухвалою від 11.01.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду 26.01.2021 представником позивача подано заяву щодо усунення недоліків, в якій він просив суд поновити строк на подачу позовної заяви. Мотивуючи поновлення, представник зазначив, що у січні 2020 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України звертався до Вінницького міського суду Вінницької області про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 73512,73 грн в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2020 повернуто позовну заяву позивачу.

Лише у червні 2020, виходячи з аналогічних справ повернутих на адресу позивача щодо неправильного застосування норм цивільного судочинства, оскільки дана справа підсудна суду адміністративного судочинства, представником позивач було написано заяву про повернення сплаченої суми судового збору. Надалі, як стверджує представник позивача, ним вживались заходи повернення судового збору, оскільки бюджет на сплату судового збору є обмеженим, подати нову заяву до повернення сплаченого судового збору по справі №127/12632/20 було неможливо.

Разом з тим, представник вказує, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавіросної хвороби, продовжено процесуальні строки, зокрема, строк звернення до адміністративного суду, на строк дії такого карантину.

Визначаючись щодо поданої заяви про поновлення строку звернення до суду, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини вважаються спірними.

Нормами ст. 122 КАС України передбачено диференційований підхід до регулювання тривалості строків звернення до адміністративного суду в залежності від статусу позивача та від категорії публічно - правового спору. Тому, передумовою вирішення питання про дотримання позивачем строків звернення до суду є оцінка характеру спірних правовідносин з метою визначення категорії спору.

Правова оцінка зазначеному питанню надана Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18 та від 12 грудня 2018 року в справі № 14-481цс18. Зміст висновку суду касаційної інстанції полягає у наступному: "спір за позовом військової частини до військовослужбовця (у тому числі звільненого зі служби) підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби".

Аналіз висновку Великої Палати Верховного Суду дає підстави вважати, що по - перше спір за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди є публічно - правовим, а по - друге виникає із відносин публічної служби, адже служба в органах поліції є різновидом публічної служби.

Згідно ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суддя зазначає, що порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При цьому, суд з`ясовує момент, коли позивач фактично дізнався або мав реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (заподіяння збитків).

Згідно із долученими доказами встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні патрульної поліції Національної поліції України.

16.10.2018 о 16:11 год. на перехресті вулиць Хмельницьке шосе - 600 річчя відбулося зіткнення службового автомобіля марки TOYOTA PRIUS д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та трамваю "BF 4/6 Міраж 300" під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, з результаті чого на обох водіїв складено матеріали за ст. 124 КУпАП.

Постановами Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2018 та 29.11.2018 адміністративні справи за правопорушення передбаченні ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закрито за відсутністю в їх діях складу адміністративного правопорушення.

Вказані рішення суду отримано позивачем 01.07.2019, про що свідчить підпис представника Департаменту на відповідній заяві.

Крім того, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №102 від 08.04.2019 проведеного Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, розмір збитку, завданого автомобілю марки Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_2 , складає 73 512,73 грн.

В подальшому, лише 11.01.2020 Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 73512,73 грн в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2020 повернуто позовну заяву позивачу.

15.06.2020 позивач повторно звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 73512,73 грн. При цьому, 19.06.2020 позивачем подано клопотання про повернення сплаченої суми судового збору в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2020 повернуто позовну заяву та сплачений судовий збір позивачу.

Надалі, як стверджує представник позивача, ним вживались заходи повернення судового збору, оскільки бюджет на сплату судового збору є обмеженим, подати нову заяву до повернення сплаченого судового збору по справі №127/12632/20 було неможливо. Як доказ цим твердженням до матеріалів заяви про поновлення строку звернення до суду приєднано: заява до Державної казначейської служби України від 01.07.2020, заява до ГУ Державної казначейської служби України у Вінницькій області від 27.07.2020 з проханням повернути кошти в сумі 1921,20грн, сплачені за подання цивільного позову згідно платіжного доручення від 26.12.2019 №14244, доповідна записка начальнику Департаменту патрульної поліції від 12.11.2020 з проханням доручити Управлінню фінансового забезпечення сплатити судовий збір за подання позову до Вінницького окружного адміністративного суду.

Оцінюючи наведені вище докази, слід вказати, що є очевидним, що позивач дізнався про розмір заподіяних збитків із висновку експортного дослідження 08.04.2019. При цьому, звернувся вперше з позовом до Вінницького міського суду Вінницької області лише в січні 2020 року, хоча правова позиція щодо такої категорії спорів та їх підсудності до аміністративних судів зроблена, зокрема 13 лютого 2019 року відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду.

Щодо тверджень представника позивача, що бюджет на сплату судового збору є обмеженим, тому до повернення сплаченого судового збору по справі №127/12632/20 у позивача була відсутня можливість сплати судового збору, суд їх відхиляє з огляду на таке.

Ухвалу про повернення судового збору Департаменту патрульної поліції у справі №127/12632/20, постановлено Вінницьким міським судом Вінницької області 19.06.2020, тоді як судовий збір у цій справі сплачено 01.12.2020, що підтверджується платіжним дорученням №17822.

Доказів неможливості сплати судового збору в період з 19.06.2020 (день, коли постановлено ухвалу про повернення позовної заяви Вінницьким міським судом Вінницької області) по 01.12.2020 суду не надано. Зокрема, відсутні відомості щодо казначейських рахунків, бухгалтерські документи, запити до розпорядників бюджетних асигнувань щодо необхідності таких коштів на вказані цілі.

Разом з тим, позивачем є державний орган, тоді як держава повинна створити належні фінансові можливості і передбачити відповідні кошти на фінансування з державного бюджету видатків на сплату судового збору для суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №804/1789/16 у постанові від 18 січня 2021 року вказав, що твердження скаржника про неможливість вчасної подачі скарги була зумовлена відсутністю належного фінансування видатків, передбачених для сплати судового збору, не свідчать про наявність поважних підстав, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду. З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку особа, яка має намір подати скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Отже, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Щодо заяв до ДКСУ від 01.07.2020, ГУ ДКСУ у Вінницькій області від 27.07.2020 з проханням повернути кошти в сумі 1921,20грн, сплачені за подання цивільного позову згідно платіжного доручення від 26.12.2019 №14244, доповідна записка начальнику Департаменту патрульної поліції від 12.11.2020 з проханням доручити Управлінню фінансового забезпечення сплатити судовий збір за подання позову до Вінницького окружного адміністративного суду, то вони судом відхиляються з огляду на те, що у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 18 січня 2021 року по справі № 320/1944/19.

Щодо посилань представника позивача на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавіросної хвороби, продовжено процесуальні строки, зокрема, строк звернення до адміністративного суду, на строк дії такого карантину, як на підставу для поновлення строку звернення до суду, то такі суд також відхиляє, з наступних підстав.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" на усій території України встановлено карантин.

З метою нормативного регулювання правил обчислення процесуальних строків у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон від 30 березня 2020 року № 540-IX).

Відповідно до п. 3 Закону від 30 березня 2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, зокрема, строки звернення до адміністративного суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, з дня набрання чинності Законом № 540-IX, тобто з 02.04.2020, строки звернення до адміністративного суду автоматично продовжено на весь строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

В подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX (далі Закон України № 731-ІХ від 18.06.2020 року), пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України викладено в новій редакції, згідно якої встановлені цим Кодексом процесуальні строки поновляються судом лише за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Пунктом 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 731-ІХ від 18.06.2020 року також передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон України № 731-ІХ від 18.06.2020 року набрав чинності 17 липня 2020 року, у зв`язку з чим продовжені Законом України № 540-IX від 30.03.2020 року процесуальні строки закінчилися через 20 днів від цієї дати, тобто 07.08.2020.

Таким чином, строк продовжено включно до 07.08.2020 з урахуванням положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX.

Так, суддя погоджується із тим, що строк звернення до суду з даним позовом в період з 19.06.2020 (день, коли постановлено ухвалу про повернення позовної заяви Вінницьким міським судом Вінницької області) по 07.08.2020 не є пропущеним, адже продовжувався на весь строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

При цьому, позивач не вказує про поважні причини, які б перешкоджали звернутися до суду з 07.08.2020 по 29.12.2020, тобто періоду понад чотири місяці, в той час як строк звернення до суду з питань проходження публічної служби установлено в межах місячного строку.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 КАС України).

Положення частини 2 статті 123 КАС України кореспондують приписам пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене вище, а також враховуючи те, що позивачем не надано доказів наявності поважних причин, які б унеможливлювали звернення до суду з 07.08.2020 у місячний строк, тому вважаю, що заява про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованою, а підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються неповажними, відтак позов належить повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:
1. Підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані у заяві від 26.01.2021 (вх №4003) - визнати неповажними.

2. Позовну заяву Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ - 40108646, місцезнаходження: вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ, 03048) до ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення майнової шкоди разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

3. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна