Справа № 420/3023/19
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року

м. Київ

справа № 420/3023/19

адміністративне провадження № К/9901/2752/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Калашнікової О.В.,

суддів: Губської О.А., Загороднюка А.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №420/3023/19

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії та стягнення грошової компенсації за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду 27 вересня 2019 року (прийняте у складі головуючого судді - Вовченко О.А.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Яковлєва О.В., суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.)

У С Т А Н О В И В :

І. Суть спору

1. В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, про: визнання незаконними та скасування наказів № 584 від 14.03.2019 року та №419 від 11.04.2019 року; поновлення на службі в органах Національної поліції України, на посаді слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області; сплату грошової компенсації за весь час вимушеного прогулу.

2. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відсутність його на службі була зумовлена поважними причинами - проходження неодноразового лікування, на підтвердження чого має медичні довідки. У зв`язку з чим позивач вважає, що ним не порушено вимоги Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію», Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області. Зазначає про порушення відповідачем частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України щодо звільнення позивача в період тимчасової непрацездатності та відпустки.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1 проходив службу на посаді слідчого у Слідчому відділі розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, починаючи з 26 березня 2018 року.

3.1. 10 січня 2019 року наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 40 «Про призначення службового розслідування та складу дисциплінарної комісії», на підставі доповідної записки заступника начальника ГУНП - начальника слідчого управління ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_3 про невихід на службу без поважних причин капітана поліції ОСОБА_1 призначено службове розслідування.

3.2. 22 лютого 2019 року складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_1 , у якому встановлено наступне.

3.2.1. На підставі рапорту ОСОБА_1 , в період з 05 листопада 2018 року по 04 грудня 2018 року, йому надано чергову відпустку за 2018 рік з правом виїзду до міста Харкова.

3.2.2. У зв`язку з введенням на території Одеської області правового режиму воєнного стану, на виконання п. 5 ч. 1 наказу НПУ від 28 листопада 2018 року № 1101, вказівкою керівництва ГУНП в Одеській області від 28 листопада 2018 року № 9/8390 весь особовий склад ГУНП в Одеській області з 29 листопада 2018 року відкликано з відпусток.

3.2.3. За вказаних підстав, начальником ВРОТЗ СУ ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_4 01 грудня 2018 року здійснено телефонний дзвінок слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 та доведено до його відома, що його відкликано з відпустки та повідомлено про необхідність прибуття до місця служби, на що ОСОБА_1 відповів, що він перебуває в місті Харкові та зможе прибути до місця служби лише 04 грудня 2018 року.

3.2.4. 03 грудня 2018 року позивач телефоном повідомив підполковника поліції ОСОБА_4 , що він звернувся за медичною допомогою та з 30 листопада 2018 року перебуває на лікарняному в Мереф`янській центральній районній лікарні м. Харкова.

3.2.5. 18 грудня 2018 року позивач також повідомив, що перебуває на лікарняному в Мереф`янській центральній районній лікарні м. Харкова.

3.2.6 В свою чергу, згідно з листом Мереф`янської центральної районної лікарні м. Харкова від 26 грудня 2018 року № 01-14/1458 ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділені вказаного медичного закладу з 30 листопада 2018 року з діагнозом: закрите внутрішнє пошкодження капсульно-зв`язкового апарату правого коліна, гемартроз.

3.2.7. В подальшому, після закінчення лікування, прибувши до м. Одеси, документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, не надав, до місця служби не прибув.

3.2.8. 28 січня 2019 року об 11:00 годині заступником начальника ВРОТЗ СУ ГУНП в Одеській області підполковником поліції Абраменком Д.А. здійснено телефонний дзвінок слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 та повідомлено, що згідно з наказом ГУНП в Одеській області від 10 січня 2019 № 40 відносно нього проводиться службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни. На прохання підполковника поліції ОСОБА_5 прибути до слідчого управління ГУНП в Одеській області для ознайомлення з наказом про призначення службового розслідування та надання пояснення, капітан поліції ОСОБА_1 погодився та вказав що прибуде у зручний для нього час, але в подальшому, в період з 28 січня 2019 року по 07 лютого 2019 року, до слідчого управління ГУНП в Одеській області не з`явився. При цьому, на запитання про його місце знаходження, в ході вказаної телефонної розмови, позивач вказав, що він, станом на 28 січня 2019 року, перебуває на лікарняному у ЛзПДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області».

3.2.9. З метою перевірки дійсності перебування позивача на лікарняному направлено запит до ЛзП ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» за вих. № 4/3-886 від 04 лютого 2019 року, на який отримано відповідь (реєстраційний № 33/36-102 від 06 лютого 2019 року), що позивач перебував на лікарняному, у період з 27 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року; з 09 січня 2019 року по 18 січня 2019 року; з 24 січня 2019 року по 05 лютого 2019 року.

3.2.10. Згідно з аналізом журналу вхідної кореспонденції слідчого управлінню ГУНП в Одеській області та рапортом начальника ВРОТЗ СУ ГУНП Одеській області, ОСОБА_1 в порушення вимог п. 4.1 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 29.10.2018 № 3705, не було поінформовано свого безпосереднього керівника про свою відсутність на роботі у зв`язку з перебуванням на вказаних лікарняних.

3.2.11. 07 лютого 2019 року о 14:00 годині начальником ВРОТЗ СУ ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_4 здійснено телефонний дзвінок слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 та повторно повідомлено, що згідно з наказом ГУНП в Одеській області від 10 січня 2019 року № 40 відносно нього проводиться службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни. На прохання підполковника поліції ОСОБА_4 прибути 08 лютого 2019 року до слідчого управління ГУНП в Одеській для ознайомлення з наказом про призначення службового розслідування та надання пояснення щодо відсутності на робочому місці, капітан поліції ОСОБА_1 погодився, але в подальшому до слідчого управління ГУНП в Одеській області не з`явився.

3.2.12. Крім того, 08 лютого 2019 року начальником ВРОТЗ СУ ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_4 , заступником начальника ВРОТЗ СУ ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_5 та старшим слідчим ВРОТЗ СУ ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_6 відвідано місце проживання слідчого ОСОБА_1 , з метою з`ясування причин та обставин його невиходу, проте останнього не виявили.

3.2.13. На момент проведення службового розслідування капітан поліції ОСОБА_1 будь-якої інформації чи документального підтвердження стосовно своєї відсутності на службі не надав.

3.2.14. На підставі встановлених обставин за грубе порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 4.1 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 29 жовтня 2018 року № 3705, що виразилося у особистій недисциплінованості, неповідомленні свого безпосереднього керівника про свою відсутність на робочому місці у зв`язку з перебуванням на лікарняних, у період з 09 січня 2019 року по 18 січня 2019 року, з 24 січня 2019 року по 05 лютого 2019 року, а також відсутності, у період з 21 січня 2019 року по 23 січня 2019 року та з 06 лютого 2019 року по 22 лютого 2019 року на службі без поважних причин, слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 вирішено притягнути останнього до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

3.3. 14 березня 2019 року Головним управлінням Національної поліції в Одеській області прийнято наказ №584, яким на підставі обставин, встановлених висновком службового розслідування, слідчого Слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

3.4. В свою чергу, на підставі вищевказаного наказу № 584 від 14 березня 2019 року, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області прийнято наказ №419о/с від 11 квітня 2019 року, яким відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

3.5. Не погоджуючись з оскаржуваними наказами позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

4. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 27 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

4.1. Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про правомірність звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування.

IV. Касаційне оскарження

5. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

5.1. В обґрунтування касаційної скарги вказує на помилковість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не перебував на службі у спірний період з поважних підстав, а саме у зв`язку перебуванням на лікуванні, що підтверджується відповідними довідками з медичних закладів. При цьому, скаржник вважає, що невідповідність змісту вказаних довідок встановленим вимогам, за умови наявності в них достовірної інформації про його лікування, не може свідчити про порушення ним службової дисципліни.

5.2. У зв`язку із наведеним позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

6. У відзиві на касаційну скаргу, відповідач посилається на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з дотриманням норм процесуального права, а тому не підлягають скасуванню.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

7. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8. Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

9. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

10. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію».

11. Згідно з пунктом 1 та пунктом 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

12. Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

13. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

14. Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

15. Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

16. Згідно з частиною першою статті 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

17. Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

18. Відповідно до частини першої статті 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

19. Статтею 12 Статуту встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

20. Згідно з частиною першою статті 13 Статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

21. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

22. Згідно приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

22.1. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

22.2. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

23. Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07 листопада 2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

24. Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

24.1. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

25. Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

25.1. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

25.2. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

25.3. У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

25.4. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

25.5. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

25.6. Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

25.7. Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

26. Аналогічні права поліцейського визначені частиною розділу ІV Порядку № 893.

27. Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13 листопада 2001 року (далі - Інструкція № 455).

28. Пункт 1.1 Інструкції № 455. Тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

29. Пункт 1.2. Інструкції № 455. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

30. Пункт 1.9 Інструкції № 455. Листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

31. Пункт 2.22 Інструкції № 455. Тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я. У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції <…>.

32. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

VI. Позиція Верховного Суду

33. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

34. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

35. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

36. Предметом спору у даній справі є перевірка правомірності звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування.

37. Висновками проведеного службового розслідування, зокрема, встановлено факт відсутності позивача на службі без поважних причин, у період з 21 січня 2019 року по 23 січня 2019 року (3 робочі дні), а також з 06 лютого 2019 року по 22 лютого 2019 року (13 робочих днів), що є грубим порушенням службової дисципліни.

38. Заперечуючи вказані висновки позивачем надано до суду довідку ДУ «ТМО МВС УКРАЇНИ по Одеській області» від 24 січня 2019 року, яка видана лікарем ОСОБА_7 , за період з 19 січня 2019 року по 23 січня 2019 року, а також довідку з 11 клінічної міської лікарні м. Одеси, підписану лікарем Саламахою В.В., за період з 06 лютого 2019 року по 22 березня 2019 року.

39. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вказані довідки не є належним та допустимим доказом поважності причин відсутності позивача місці служби, з огляду на таке.

40. Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян № 455 визначено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

41. Згідно з пунктом 1.2 Інструкції видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

42. Таким чином, поважність причин відсутності позивача на місці несення служби в даному випадку повинна бути належним чином документально оформлена, а саме листком непрацездатності, який є єдиним офіційним документом, що дозволяє бути відсутнім на роботі у зв`язку із хворобою. При цьому, як встановлено судами, позивач не підпадає під випадки, обумовлені пунктами 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6 Інструкції.

43. За наведених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків, що надана позивачем довідка ДУ «ТМО МВС УКРАЇНИ по Одеській області» від 24 січня 2019 року, яка видана лікарем ОСОБА_7 , за період з 19 січня 2019 року по 23 січня 2019 року, а також довідка з 11 клінічної міської лікарні м. Одеси, підписана лікарем Саламахою В.В., за період з 06 лютого 2019 року по 22 березня 2019 року не підтверджують тимчасову непрацездатність позивача та, як наслідок, відсутність його на службі з поважних причин за вказаний період.

44. Аналогічні правові висновки щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі №805/1126/18-а, від 31 липня 2019 року у справі №815/810/18, від 16 квітня 2018 року у справі №805/1126/18-а, від 25 червня 2019 року у справі №805/1816/17-а, від 21 грудня 2020 року у справі № 420/1499/19.

45. Надаючи оцінку посиланням позивача щодо відсутності його вини у невідповідності наданих йому довідок про проходження лікування вимогам встановленим Інструкцією, необхідно зазначити, що суди попередніх інстанцій надали їм належну оцінку.

46. Також, суди правильно взяли до уваги, що позивач проігнорував обов`язок повідомити своє керівництво про факт перебування на відповідному лікуванні з наданням відповідних доказів, а останнє було б зобов`язане надати відповідним доказам свою оцінку у межах проведеного службового розслідування.

47. Посилання скаржника на порушення відповідачем норм статті 40 Кодексу законів про працю України щодо звільнення позивача в період тимчасової непрацездатності та відпустки, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно з наказом №419о/с від 11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 12 квітня 2019 року, тобто, після встановленого судами спірного періоду тимчасової непрацездатності позивача.

48. З огляду на зазначене, судами попередніх інстанцій зроблено вірні та обґрунтовані висновки щодо правомірності звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування, а відповідач, приймаючи оскаржувані накази, діяв у межах своїх повноважень та на підставі законодавства.

49. Доводи та аргументи скаржника зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і свідчать про незгоду скаржника із правовою оцінкою судів обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

50. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

51. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

52. За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

53. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VIІ. Судові витрати

54. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Рішення Одеського окружного адміністративного суду 27 вересня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіО.В. Калашнікова О.А. Губська А.Г. Загороднюк