Справа № 380/11514/20
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

01 лютого 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження клопотання Головного управління Національної поліції України у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Львівській області, у якій з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2019 року по 14 листопада 2019 року у сумі 66 594 (шістдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 08 копійки.

11.12.2020 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

20.01.2021 від Головного управління Національної поліції України у Львівській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування клопотання відповідач вказує на те, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду. Зазначив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду 14.11.2019 було прийнято наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді. На переконання відповідача саме 14.11.2019 є початком перебігу тримісячного строку звернення до суду з вказаним позовом. З огляду на те, що тримісячний строк звернення позивача до суду із вказаним позовом закінчився 26.11.2019, просить позов залишити без розгляду.

Розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що 22.10.2019 рішенням Львівського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування наказів, поновлення на посаді задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області» №577 від 18.02.2019, у частині накладення на поліцейського сектору патрульної поліції відділення поліції на станції Львів Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області по особовому складу №129 о/с від 28.02.2019, у частині звільнення із служби в поліції поліцейського сектору патрульної поліції відділення поліції на станції Львів Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору патрульної поліції відділення поліції на станції Львів Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 01.03.2019; рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору патрульної поліції відділення поліції на станції Львів Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області звернуто до негайного виконання; стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Вищезазначене рішення набрало законної сили.

07.12.2020 ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2019 року по 14 листопада 2019 року у сумі 66 594 (шістдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 08 копійки.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України встановлено, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 вказаної вище статті).

Предметом позову у даній справ є стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (з 01 березня 2019 року по 14 листопада 2019 року).

Так, статтею 3 КЗпП визначеноя, що законодавство про працю регулює трудові відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності вид) діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Питання відповідальності за не виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу не врегульовані положеннями спеціального законодавства, однак це питання врегульовано КЗпП України.

У постанові від 31.05.2018 у справі № 823/1023/16 Верховний Суд висловив свою позицію, зазначивши, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільнені осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю.

У даному випадку позивач був позбавлений можливості, працювати та отримувати відповідне грошове забезпечення, внаслідок чого були порушенні його конституційні права.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно до частини 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, частина 5 статті 122 КАС України, якою встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, є загальною нормою, оскільки вона прямо не передбачає строк звернення до суду у справах щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення тощо).

Частина друга статті 233 КЗпП України конкретизує предмет (заробітна плата) судового захисту та встановлює, що в цьому разі звернення до суду не обмежується будь-яким строком, і з цієї норми такий висновок прямо випливає.

Отже, стягнення заробітної плати не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з вказаної норми законодавства.

За загальними правилами визначення пріоритетності змісту норми висновки, що прямо випливають з норми, мають пріоритет над висновками, що непрямо випливають з норми.

Оскільки норми частини другої статті 233 КЗпП України є спеціальними, прямо встановлюють предмет (заробітна плата) судового захисту, то вони мають пріоритет над нормами частини 5 статті 122 КАС України, які є загальними і з них не можна прямо зробити висновок стосовно строків звернення до суду для захисту права на заробітну плату.

Таким чином, під час розвивання публічно-правових спорів про стягнення на користь осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, заробітної плати (суддівської винагороди, грошового забезпечення тощо) у разі порушення законодавства про оплату праці потрібно застосовувати положення частини другої статті 233 КЗпП України, тобто строки звернення до суду у цій категорії спорів не застосовуються.

Враховуючи вищенаведене суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду з мотивів пропущення позивачем строків звернення до суду з даним позовом та приходить до висновку, що в задоволенні такого клопотання належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248, 256, 293-295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції України у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в апеляційному порядку окремо не оскаржується.

Суддя Р.М. Брильовський