Справа № 803/152/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2021 року

Київ

справа №803/152/17

адміністративне провадження №К/9901/37683/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу № 803/152/17 за позовом Державного підприємства «Старовижівське лісове господарство» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року (головуючий суддя - Андрусенко О. О.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року (головуючий суддя Курилець А. Р., судді: Качмар В. Я., Кушнерик М. П.),

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Державне підприємстве «Старовижівське лісове господарство» (далі - позивач, ДП «Старовижівське ЛГ») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ДФС), в якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 27 січня 2017 року № , № , № , від 30 січня 2017 року № .

На обґрунтування своїх вимог посилалося на безпідставність висновків податкового органу щодо наявності порушень, які виникли внаслідок фінансово-господарських правовідносин з фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP» (Великобританія). Позивач зазначає, що факт виконання господарських операцій з іноземним контрагентом повністю підтверджується первинним документами бухгалтерського та податкового обліку, а доводи ГУ ДФС суперечать вимогам Закону України «Про міжнародне приватне право».

Волинський окружний адміністративний суд постановою від 10 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року, позов задовольнив повністю, скасував податкові повідомлення-рішення.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили такі обставини.

У період з 28 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року посадовими особами ГУ ДФС проведено планову виїзну документальну перевірку ДП «Старовижівське ЛГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2013 року по 30 червня 2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2013 року по 30 вересня 2016 року, за результатами якої складено акт № 2/03-20-14-01-09/13354633 від 5 січня 2017 року (т. 1 а. с. 8 - 111) (далі - Акт перевірки).

Згідно з висновками Акта перевірки, позивачем порушено:

1) підпункту 14.1.27, підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 395191,00 грн, в тому числі: за 2013 рік на 34681,00 грн, за 2014 рік на 308137,00 грн; за 2015 рік на 32028,00 грн, за 3 квартали 2016 року на 20345,00 грн;

2) вимог наказу Міністерства фінансів України від 7 лютого 2013 року № 73 «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності, вимог розділу ІІІ «Зміст статей звіту про фінансові результати», наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2013 року № 433 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності «Зміст статей звіту про фінансові результати» та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 17 «Податок на прибуток», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2000 року № 353, пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року № 138, Закону України «Про управління об`єктами державної власності», пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження відрахування частини чистого прибутку на загальну суму 368240,00 грн, в тому числі: за 2013 рік - 27380,00 грн, за 2014 рік - 256780,00 грн, за 2015 рік - 26690,00 грн, за 3 квартали 2016 року - 84770,00 грн;

3) статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із врахуванням вимог Постанови Правління Національного банку України від 12 травня 2014 року № 270, статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та пункту 2.7 «Положення про валютний контроль», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 квітня 2000 року № 49 в частині порушення порядку декларування валютних цінностей, а саме: подання недостовірної інформації, що відображена в Деклараціях про валютні цінності, доходи та майно станом на звітні дати.

16 січня 2017 року позивач подав до ГУ ДФС письмові заперечення на Акт перевірки (т. 1 а. с. 149 - 151), за результатами розгляду яких ГУ ДФС частково задовольнила вимоги позивача (т. 1 а. с. 152 - 153), а саме - щодо фінансово-господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 , за якими під час перевірки встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 118254,00 грн, в тому числі за 2013 рік - 34681,00 грн, за 2014 рік - 31200,00 грн, за 2015 рік - 32028 грн, за 3 квартали 2016 року - 20345,00 грн; частини чистого прибутку на загальну суму 164840,00 грн, в тому числі за 2013 рік - 27380,00 грн, за 2014 рік - 26000,00 грн, 2015 рік - 26690,00 грн, за 3 квартали 2016 року - 84770,00 грн. Усі інші заперечення на інші порушення, викладені в акті планової перевірки, зокрема, за фінансово-господарськими операціями з фірмою-нерезидентом «ZORTEX BUSINESS LLP» залишило без задоволення.

На підставі висновків Акта перевірки ГУ ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення від 27 січня 2017 року:

- № , яким позивачу нараховано пеню в сумі 2055711,49 грн за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (далі - ЗЕД);

- № , яким до позивача застосовано штраф в сумі 1360,00 грн за порушення вимог щодо декларування валютних цінностей;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на суму 415405,50 грн, в тому числі: за основним платежем - 276937,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 138468,50 грн;

Також 30 січня 2017 року ГУ ДФС прийняло податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) на суму 288476,25 грн, в тому числі: за основним платежем - 230781,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 57695,25 грн.

Як встановили суди, зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі висновків податкового органу, здійснених щодо господарських операцій позивача із фірмою-нерезидентом «ZORTEX BUSINESS LLP». Так, згідно з Актом перевірки податковий орган встановив здійснення позивачем протягом 2013-2014 років зовнішньоекономічних операцій із фірмою-нерезидентом «ZORTEX BUSINESS LLP» (Великобританія). ГУ ДФС зазначає, що фірма «ZORTEX BUSINESS LLP» згідно з інформацією, викладеною на офіційному інтернет-сайті Великобританії, ліквідована з 15 липня 2014 року. Вказані обставини також підтверджуються листом Міністерства закордонних справ України.

Тобто, за позицією відповідача, кошти в сумі 119694,00 доларів США (в гривневому еквіваленті становить 1538537,16 грн), що надійшли від фірми-нерезидента в рахунок оплати за поставлений товар у період з 15 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року відповідно до контракту від 8 липня 2013 року № STV-Z-1, не можуть бути зараховані як оплата за поставлений товар, відтак зазначені кошти повинні були бути відображені підприємством в складі інших доходів за звітний вказаний період. Вказані обставини, на думку податкового органу, свідчать про заниження ДП «Старовижівське ЛГ» доходів, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1538537,16 грн, порушення граничних термінів розрахунків в іноземній валюті та недотримання порядку декларування валютних цінностей.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наявні у справі первинні документи повністю підтверджують факт здійснення господарських операцій між ДП «Старовижівське ЛГ» та фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP» щодо поставки деревини в період з 25 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року згідно з укладеним контрактом від 8 липня 2013 року № STV-Z-1. Суди зазначили, що позивач включив до складу доходів відповідних звітних періодів кошти, отримані від фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» як оплату за поставлену деревину, а тому повторне включення відповідачем вказаних коштів до складу інших доходів підприємства є необґрунтованим та не узгоджується з нормами Податкового кодексу України.

Суди зазначили про передчасність висновку податкового органу про заниження позивачем доходу за 2014 рік на суму 1538537,16 грн, який зроблений внаслідок встановлення обставини ліквідації фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» з 15 липня 2014 року. При цьому, підставою для таких висновків відповідача слугували інформація офіційного сайту Великобританії - Companies House, розміщеного за інтернет-адресою http://wck2.companieshouse.gov.uk, лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 року № 630/17-200-490 та матеріали кримінального провадження № 0000072.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що посилання відповідача на лист Міністерства закордонних справ України від 24 лютого 2015 року № 630/17-200-490 як на безумовний доказ ліквідації компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» є необґрунтованими. Так, у матеріалах справи міститься лист фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» від 27 квітня 2015 року, у якому зазначено, що згідно з Протоколом зборів партнерів Компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» від 14 липня 2014 року відбулась зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни - Об`єднане Королівство Великобританія з Англії: WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25 OLD BROAD STREET LONDON England EC2N 1HQ United Kingdom на Шотландію: Suite 20 12 South Bridge Edinburg Scotland EH1 1DD United Kingdom. Також про наявність діючої компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» за адресою розташування в Шотландії свідчить і інформація, викладена на офіційному сайті Великобританії - Companies House (http://wck2.companieshouse.gov.uk). Також суди не прийняли до уваги посилання податкового органу на матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 000072 за ознаками статті 212 КК України, оскільки до компетенції податкового органу, в тому числі в процесі перевірки, не входить оцінка доказів, зібраних у межах кримінального провадження у випадку відсутності їх оцінки уповноваженим органом. Висновки, викладені в Акті перевірки щодо порушення підприємством вимог податкового законодавства, не можуть ґрунтуватися лише на висновках перевірки контрагента в частині неможливості здійснення господарських операцій цією юридичною особою та на матеріалах кримінального провадження без ухвалення відповідного рішення судом.

Суди зазначили, що про реальність операцій із компанією «ZORTEX BUSINESS LLP» свідчить й те, що після 15 липня 2014 року цю компанію обслуговували іноземні банки, а митні органи України після виконання усіх належних митних процедур здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України. Митна служба України без жодних заперечень здійснювала митне оформлення вантажів для компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» як до, так і після 15 липня 2014 року, що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями ВМД.

За таких обставин, суди дійшли висновку, що твердження відповідача про ліквідацію «ZORTEX BUSINESS LLP» не знайшли своє підтвердження в ході з`ясування обставин у справі по суті. Як наслідок, кошти в сумі 1538537,16 грн відповідач безпідставно кваліфікував як інші доходи, які призвели до зростання власного капіталу за звітний податковий період, а тому доводи контролюючого органу про заниження позивачем доходів за 2014 рік на вказану суму є необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, ГУ ДФС подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в позові.

Касаційна скарга обґрунтована, фактично, висновками Акта перевірки, які на переконання відповідача свідчать, що фірма «ZORTEX BUSINESS LLP» припинила свою діяльність з 15 липня 2014 року, а тому, кошти в сумі 119694,00 доларів США (в гривневому еквіваленті становить 1538537,16 грн), що надійшли від фірми-нерезидента в рахунок оплати за поставлений товар у період з 15 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року відповідно до контракту від 8 липня 2013 року № STV-Z-1, не можуть бути зараховані як оплата за поставлений товар, відтак зазначені кошти повинні були бути відображені підприємством в складі інших доходів за вказаний звітний період. ГУ ДФС вважає, що наявність у ДП «Старовижівське ЛГ» облікових документів не є безумовним свідченням фактичного здійснення господарської операції з даним нерезидентом та, не дивлячись на їх формальну відповідність нормативно встановленим вимогам, вони не можуть бути підставою для внесення відображених в них показників до даних бухгалтерського обліку.

ДП «Старовижівське ЛГ» правом на подання заперечень та/або відзиву на касаційну скаргу не скористалося.

Касаційна скарга розглядається відповідно до пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто до 8 лютого 2020 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 134 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, зокрема, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 135.4.1 пункту 135.4 статті 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов`язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо).

Пунктом 137.10 статті 137 ПК України передбачено, що суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК України безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду та Верховного Суду України, господарська операція визнається легітимною у разі повної дієздатності всіх її учасників. Всі первинні документи можуть прийматись як докази здійснення господарських операцій, якщо вони оформлені належним суб`єктом. Обставини справи повинні бути встановлені в повному обсязі на підставі належних, допустимих та достатніх доказах без будь-яких сумнівів та суперечностей.

Колегія суддів вважає висновки судів попередніх інстанції передчасними та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 86 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення судових рішень), а відтак судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 159 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення судових рішень).

З 15 грудня 2017 року положення про оцінку доказів судом закріплені у статті 90 КАС України, а вимоги щодо законності і обґрунтованості судових рішень - статтею 242 КАС України.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Тобто, цей принцип зобов`язує суд до активної ролі в судовому процесі для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 КАС України).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 72 КАС України). Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя статті 77 КАС України).

Як встановлено судами, контракт з «ZORTEX BUSINESS LLP» укладено 8 липня 2013, до якого вносились зміни і доповнення відповідно до умов додаткових угод від 1 листопада 2013 року № 1, від 27 грудня 2013 року № 2, від 28 лютого 2014 року № 3, № 4, підписаного у березні 2014 року, від 8 квітня 2014 року № 5, від 6 травня 2014 року № 6, від 2 червня 2014 року № 7, від 15 липня 2014 року № 8, від 14 жовтня 2014 року № 9, від 28 жовтня 2014 року № 10 (т. 1 а. с. 155 - 164). Сторонами змінювались кількість поставленого товару, ціна товару.

Водночас судам важливо було ретельно перевірити доводи податкового органу щодо правового статусу контрагента.

Підставою для висновків податкового органу про неправомірність віднесення позивачем до складу витрат сум за операціями по вказаному Контракту була інформація про ліквідацію фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» з 15 липня 2014 року.

З дослідженого податковим органом та судами листа Міністерства закордонних справ України від 24 лютого 2015 року № 630/17-200-490 встановлено, що компанію «ZORTEX BUSINESS LLP» ліквідовано 15 липня 2014 року. У цьому листі також зазначено про внесення 30 вересня 2014 року до реєстру нової компанії з ідентичною назвою «ZORTEX BUSINESS LLP» з іншим ідентифікаційним номером компанії (SO305036).

Отже, період з 15 липня 2014 року по 30 вересня 2014 року щодо правомочності названої компанії підлягав ретельній перевірці на підставі належних та допустимих доказів.

Суди попередніх інстанцій на це увагу не звернули, а надали перевагу інформації, викладеній у листі «ZORTEX BUSINESS LLP» від 27 квітня 2015 року, адресований Керівникам лісових господарств України, за підписом Директора Ms. Shirley Van Kerkhove. У цьому листі, посилаючись на протокол зборів партнерів компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» від 14 липня 2014 року, фірма повідомила, що було змінено реєстраційну адресу компанії в межах однієї країни Об`єднаного королівства Великобританія: з Англії на Шотландію, однак, ліквідації компанії не було.

Разом з тим, цей лист не може бути безумовним доказом, який спростовує висновки контролюючого органу. При цьому, суди не зазначили, яким чином вказаний документ спростовує інформацію Міністерства закордонних справ України про ліквідацію фірми-нерезидента з 15 липня 2014 року.

З огляду на зміст судових рішень, суди попередніх інстанцій не досліджували безпосередньо протокол зборів компанії, а його належним чином засвідчена копія в матеріалах справи відсутня. Суди також не звернули увагу, що лист компанії і доповнення до контракту, в тому числі й ті, які складені після 15 липня 2014 року, підписані різними особами як директорами цієї фірми. Час і підстави зміни директора компанії не були предметом дослідження.

Крім того, суд касаційної інстанції звертає увагу на наявність матеріалів кримінального провадження №000072 за ознаками статті 212 КК України, оцінку якому суди попередніх інстанцій надали поверхнево, хоча згідно із витягом з такого кримінального провадження слідує, що позивач, як і інші суб`єкти лісового господарства України, які співпрацювали з Компанією «ZORTEX BUSINESS LLP» (Лондон), ліквідованої з 15 липня 2014 року, умисно ухилялись від сплати податків.

Вказані обставини мають важливе значення з урахуванням доводів податкового органу щодо наявності іншого кримінального провадження в якому розслідуються факти виготовлення та надходження документів від імені «ZORTEX BUSINESS LLP» з електронної адреси, розташованої на території України.

Судами не вчинено дій задля встановлення суттєвих у цій справі обставин, в тому числі й шляхом перевірки результату зазначеного кримінального провадження, не здійснили й перевірки дійсного суб`єкта-платника, який перерахував кошти позивачеві, яке призначення платежу зазначено у відповідних платіжних документах.

З огляду на наведене, Верховний Суд не може визнати законними і обґрунтованими такі рішення судів попередніх інстанцій, оскільки ненадання правової оцінки обставинам справи, що входять до предмета доказування, свідчить про недотримання судами вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, невжиття належних та достатніх заходів для встановлення фактичних обставин справи, шляхом виявлення та витребування доказів, зокрема, з власної ініціативи.

Згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Частиною четвертою зазначеної статті встановлено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що порушення норм процесуального права допустили обидві судові інстанції, судові рішення у цій справі підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами, надати належну правову оцінку кожному доказу окремо та у їх сукупності. Судове рішення, з урахуванням встановлених обставин та зібраних доказів, повинно містити обґрунтування, чому суд приймає або відхиляє той чи інший доказ, надавши правову оцінку усім доводам сторін в межах заявленого позову.

Керуючись статтями 341, 345, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі № 803/152/17 скасувати.

Справу № 803/152/17 направити на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон М.Б. Гусак Є.А. Усенко