Справа № 560/8891/20
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8891/20
РІШЕННЯ

іменем України

29 січня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27 жовтня 2020 року № 45;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії покійного чоловіка ОСОБА_2 , яку останній отримував на день смерті, починаючи з 18 липня 2020 року з урахуванням виплачених сум.

допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнень за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулася до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Проте, 06 грудня 2020 року листом № 2200-0308-8/53342 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а також, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27 жовтня 2020 року № 45 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відмовляючи в переведенні пенсії ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вказує, що за результатами проведеного перерахунку розмір пенсії зменшується, а тому проводити переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - недоцільно.

Позивачка вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника є протиправними та такими, що прийнятті з порушенням норм пенсійного законодавства, тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

21 січня 2021 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що ОСОБА_1 на момент смерті чоловіка отримувала пенсію за віком в розмірі 5886,10 грн.

За результатами умовного розрахунку розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника становить 5406,00 грн., що є меншим за розмір пенсії за віком позивачки (5886,10 грн.), тому на переконання відповідача, проводити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника недоцільно.

Крім того, у відзиві на позов відповідач вказав про необхідність розгляду даної справи з викликом сторін.

Суд зазначає, що частинами п`ятою - шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, зважаючи на те, що дана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України, відсутня необхідність призначати розгляд справи у судовому засіданні. Тому, клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

27 січня 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вказує на те, що 50 % розміру пенсії покійного чоловіка ОСОБА_2 (17055,40 грн.) на яку ОСОБА_1 має право гарантується ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-ІV та ч. 12 ст. 20 Закону України "Про статус народного депутата України" від 17 листопада 1992 року № 2790-ХІІ, а відтак позиція відповідача зазначена у відзиві на позовну заяву є безпідставна та необґрунтована.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 27 квітня 2005 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 10 грудня 1968 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09 червня 2005 року.

ОСОБА_2 отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про статус народного депутата України" № 2790-ХІІ від 17 листопада 1992 року.

По день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 27 липня 2020 року) перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Розмір пенсії ОСОБА_2 станом на липень 2020 року становив 17055,40 грн.

19 жовтня 2020 року позивачка звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_2 .

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, про що повідомлено листом головного управління від 06 грудня 2020 року №2200-0308-8/53342.

Мотивуючи своє рішення відповідач вказує на те, що ОСОБА_1 на момент смерті чоловіка отримувала пенсію за віком в розмірі 5886,10 грн., за результатами умовного розрахунку розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника становить 5406,00 грн., що є меншим за розмір пенсії за віком позивачки (5886,10 грн.), тому на переконання відповідача, проводити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника недоцільно.

Позивач вважаючи зазначену відмову відповідача протиправною, звернулася в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058- IV (далі - Закон №1058-1V).

Статтею 8 Закону № 1058-IV, передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. З ст. 4 Закону № 1058, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення: організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону № 1058-IV, визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів для існування. Члени сім і померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Суд також встановив, що позивачка є особою з III групою інвалідністю (довічно), що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК № 000175 від 01 вересня 2009 року.

Крім того, згідно посвідчення Управління соціального захисту населення Городоцької РДА серія НОМЕР_3 від 22 жовтня 2020 року, позивачка має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

За таких обставин, ОСОБА_1 є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27 липня 2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-ІV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Таким чином, оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника прямо пов`язаний з розміром пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 , тому при переведенні пенсії позивачки, відповідач мав би врахувати те, що пенсійна виплата померлого чоловіка ОСОБА_2 становила - 17055,40 грн.

Зокрема, відповідач зобов`язаний був врахувати розмір пенсії покійного чоловіка позивачки та здійснити переведення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, враховуючи: 17055,40 грн. (розмір пенсії покійного чоловіка - ОСОБА_2 ); 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника (ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-ІV); 17055,40 грн. * 50% = 8527,70 грн.

Аналізуючи норми чинного законодавства, які регулюють підстави та порядок призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд вважає, що позивач надала всі документи, необхідні для переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, відсутні підстави для відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, викладеної в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27 жовтня 2020 року № 45.

Крім того, за приписами частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Днем звернення ОСОБА_1 до відповідача про переведення на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є день подання нею заяви від 19 жовтня 2020, що не заперечується сторонами.

Стосовно позовної вимоги, про звернення до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання виплати пенсії у межах стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Із зазначеного слідує, що негайно виконуються рішення суду саме про стягнення пенсії, що є вимогою майнового характеру. Однак зобов`язання вчинити дії, в тому числі щодо переведення, перерахунку та виплати пенсії, є вимогою немайнового характеру та відповідно, не є тотожною за своїм значенням вимозі про стягнення конкретної суми. Рішення суду у цій справі носить саме зобов`язальний характер, а судом не присуджувалась конкретна сума пенсії, яка підлягає стягненню. Тому відсутні підстави для допущення до негайного виконання рішення суду в частині вимоги про зобов`язання виплати пенсію у межах стягнення за один місяць.

Суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з врахуванням встановлених та досліджених обставин, наявні підстави для визнання протиправним та скасувати рішення відповідача від 27 жовтня 2020 року № 45 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, тому суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог, відтак адміністративний позов слід задоволити частково.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області від 27 жовтня 2020 року № 45 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії ОСОБА_2 , яку він отримував на день смерті, та виплатити її з дня звернення за призначенням такої пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк