Справа № 522/2206/20
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2206/20
Провадження №2-а/522/5321/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Чернова Віталія Олександровича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, з урахуванням уточнень просить суд: скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК №2036198 від 28.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28 січня 2019 року на 365 км автодороги МІ2 він керував транспортним засобом Renault Laguna, державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Винницькій області капітаном поліції Черновим В.О. на підставі нібито скоєного адміністративного правопорушення, а саме перетин суцільної дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 та обгін на ділянці з обмеженою оглядовістю. На вимогу надати для ознайомлення докази скоєного правопорушення, відповідач відмовив та повідомив, що фото-відео фіксації у тому числі здійсненної в автоматичному режимі у нього немає, як і інших належних та допустимих доказів. Незважаючи на відсутність підстав для перевірки документів на право керування транспортним засобом та свідоцтво про реєстрацію автомобіля Відповідач висунув вимогу про пред`явлення посвідчення водія. Посвідчення водія було надано для огляду, про що свідчить Серія, номер, та дата видачі, посвідчення водія зазначені в оскаржуваній постанові. Проте, всупереч нормам матеріального та процесуального права, Відповідач прийняв рішення щодо складання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення. Так, постановою серії ЕАК №2036198 від 28.01.2020 року було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 425 грн. за порушення п. 2.4.а. Зауважує, що в порушення вимог ст. 258 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення не складався.

Позивач з даною постановою не згоден, оскільки вважає, що вона є незаконною та необгрунтованою, оскільки постанова винесена без достатніх правових підстав та з грубим порушенням вимог КУпАП, без належних доказів факту правопорушення, вважає жодних правил дорожнього руху він не порушував.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідачі відзив на позов не надали.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою ЕАК № 2036198 від 28.01.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, а саме: 28.01.2020 року об 15.44 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом RENAULT LAGUNA, номерний знак НОМЕР_1 на 365 км АД М 12 (Вінницька) перетнув суцільну дорожню горизонтальну розмітку 1.1 та здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю. При перевірці документів водій відмовився пред`явити посвідчення водія на законну вимогу працівника поліції, тобто порушив вимоги п. 2.4.а ПДР та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ст. 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 ст.126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп.«а» п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пп.2.4.«а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 ст.16 наведеного Закону встановлено, що водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що на водія покладено обов`язок мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та пред`являти їх для перевірки на виконання розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В той же час, виключений перелік підстав за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб передбачено у ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до п.1 якої такою підставою є порушення водієм Правил дорожнього руху.

З оскаржуваної постанови серії ДП18 № 337520 від 17.10.2020 вбачається, що відсутні будь-які відомості, що транспортний засіб позивача було зупинено з підстав порушення ним вимог Правил дорожнього руху. Не надані такі відомості і суду.

Крім того, не встановлено наявність підстав зупинки транспортного засобу яким керував позивач.

Згідно матеріалів справи слідує, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, або пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

В той же час, жодних доказів на підтвердження наявності обставин для зупинення транспортного засобу позивача, виключний перелік яких наведено у ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідачем надано не було.

Частинами 1, 2 ст.90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд критично ставиться до твердження відповідача, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП внаслідок не виконання вимог поліцейського, оскільки в постанові зазначено, що заявником пред`явленно посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.4 постанови).

В той же час, за відсутності встановлених ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для зупинення транспортного засобу позивача, вимога щодо пред`явлення ним передбачених у п.2.1 Правил дорожнього руху документів не може вважатись законною.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.01.2020 року ЕАК № 2036198 не може вважатись правомірною та підлягає скасуванню.

Отже, в порядку п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України провадження по справі підлягає закритю.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 205, 241-243 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Чернова Віталія Олександровича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 2036198 від 28.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 01 лютого 2021 року.

Суддя Р.Д. Абухін

27.01.2021