Справа № 320/5729/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року № 320/5729/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Київській області від 21.05.2020 №46 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Фастівське об`єднане управління Пенсійного Фонду України в Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 02.05.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

На адресу суду надійшла уточнена позовна заява від 31.07.2020, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області від 21.05.2020 №46 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 02.05.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначила, що Рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області (далі - відповідач) від 21.05.2020 №46 відмовлено їй в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" оскільки довідкою від 08.04.2020 №22/13/1012 підтверджено місце проживання позивача з 24.05.1983 по 21.04.1989 в м. Фастів, при цьому згідно записів із трудової книжки позивача, вона з 12.06.1989 по 14.08.1994 працювала в м. Петропавлівськ-Камчатський.

Позивач вважає вказане рішення неправомірним та наголошує, що вона з 21.06.1991 по 01.01.1993 проживала в м. Фастів Київської області.

Відповідач з позовом не погодився, 20.01.2021 надав суду письмовий відзив, де зазначив, поданій нею документи носять суперечливий характер, оскільки місце реєстрації та проживання у м. Фастові не співпадає з місцем роботи. Звертає увагу, що початкової величиною зниження пенсійного віку є момент аварії на ЧАЕС, 26.04.1986, та зменшення пенсійного віку відповідній категорії громадян можливе не більше 5 років. Таким чином, представник відповідача наголосив, що позивачем не надано належних доказів періоду постійного проживання чи постійної роботи у зоні посиленого радіологічного контролю не менше ніж 4 роки станом на 01.01.1993.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданого Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 17.12.1997.

Позивач має статус громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого контролю з 1986 року. Що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 23.11.1994.

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 08.04.2020 №22-13/1012, виданої Виконавчим комітетом Фастівської міської ради, з 24.05.1983 по 21.04.1989, з 21.06.1991 по 12.04.2019 місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

З 12.04.2019 по теперішній час місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно записів із трудової книжки позивача від 28.03.1986 серії НОМЕР_3 , з 28.03.1986 по 20.04.1989 вона працювала виїзним фельдшером у Київській станції швидкої допомоги, з 12.06.1989 по14.08.1994 працювала судовим фельдшером в Медпункті флоту в Камчатрибпромі в м. Петропавлівськ-Камчатський,з 01.03.2006 по 01.07.2008 працювала лаборантом патолого-гістологічної лабораторії в Київському міському пологовому будинку №1.

29.06.1991 громадянин ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 18.03.1998, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Фастівського міськвиконкому Київської області. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Фастів ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 10.09.1991.

З народження син позивачки, ОСОБА_6 перебував на обліку у Дитячій поліклініці міста Фастів, що підтверджується амбулаторною картою №229632.

У травні 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням від 21.05.2020 №446 відмовило позивачу у призначенні пенсії з тих підстав, що довідкою від 08.04.2020 №22/13/1012 підтверджено місце проживання позивач з 24.05.1983 по 21.04.1989 в м. Фастів, при цьому згідно записів із трудової книжки позивача, вона з 12.06.1989 по 14.08.1994 працювала в м. Петропавлівськ-Камчатський.

Не погоджуючись з діями відповідачів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про відсутність підстав для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку за відсутності факту проживання не менше 4-х років, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 44 Закону №1058-IV обумовлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Підпунктом 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно зі ст. 9 Закону №796-ХІІ (в редакції Закону, яка була чинна на момент видачі позивачці посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_6 від 23.11.1994) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше

чотирьох років.

Статтею 14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше

чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На час видачі позивачу 23.11.1994 Київською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року (Категорія 4) серії НОМЕР_7 діяв Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (постанова втратила чинність згідно з постановою КМУ від 11.07.2018 № 551, далі - Порядок №501).

За визначенням, наведеним у п. 2 Порядку №501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-ХІІ, іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 6 Порядку №501 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до п. 10 Порядку №501 видача посвідчень провадиться: особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Закону №796-ХІІ, є відповідне посвідчення. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Вищевикладене повністю узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.02.2018 у справі №599/564/17, постанові від 27.02.2018 у справі №344/9789/17 та постанові від 21.11.2019 у справі №572/47/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 р. надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

З матеріалів справи вбачається, що Київською обласною державною адміністрацією 23.11.1994 ОСОБА_1 видано посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року (Категорія 4) серії НОМЕР_6 .

Суд звертає увагу, що Закон №796-XII надає особам право на отримання пенсії зі зниженням віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років як особі, яка постійно проживала або постійно проживала чи постійно працювала або постійно працювала у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вона за станом на 01.01.1993 прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 4 років.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду у Київській області, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, пенсійним органом відмовлено позивачу у призначенні вказаної пенсії, посилаючись на те, що довідкою від 08.04.2020 №22/13/1012 підтверджено місце проживання позивач з 24.05.1983 по 21.04.1989 в м. Фастів, при цьому згідно записів із трудової книжки позивача, вона з 12.06.1989 по 14.08.1994 працювала в м. Петропавлівськ-Камчатський.

Таким чином, відповідач наголошує, що згідно наданих документів позивач проживала та/або працювала у зоні посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 до 01.01.1993 менше 4 років.

Позивач зазначила, що з червня 1991 по серпень 1994 вона перебувала у декретній відпустці та проживала в м. Фастові Київської області.

Згідно постанови Кабінету Міністрів УРСР "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 №106, м. Фастів Київської області віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Довідкою Виконавчого Комітету Фастівської міської ради про реєстрацію місця проживання особи №22-13/1012 від 08.04.2020 підтверджено, що з 24.05.1983 по 21.04.1989, з 21.06.1991 по 12.04.2019 місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Також вказано, що з 12.04.2019 по теперішній час місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно записів трудової книжки позивача, з 12.06.1989 по 14.08.1994 вона працювала на посаді судового фельдшера в Медпункті флоту м. Петропавліськ-Камчатський.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Фастів ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_6 .

Крім того, 29.06.1991 ОСОБА_3 , 1961 року народження та ОСОБА_4 , 1965 року народження уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 від 28.03.1998, виданого Віддлом реєстрації актів громадського стану Фастівського міськвиконкому Київської області. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що початковою величиною зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що з моменту аварії на Чорнобильській АЕС станом на 01.01.1993 позивач дійсно постійно проживала у м.Фастів Київської області, що сукупності становить 4 роки 6 місяців 7 днів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

В свою чергу рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №46 від 21.05.2020 про відмову у призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку є протиправним.

Суд звертає увагу, що Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 №791а-XII (далі - Закон №791а-XII).

Згідно з вказаним законом абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону №791а-XII виключено, відтак із зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Крім цього, Законом України від 28.12.2014 №76-VIII виключено також ст. 23 Закону №796-ХІІ , яка встановлювала компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4.

Вказані норми згідно Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №76-VIII набрали чинності з 01.01.2015.

Тобто, з 01.01.2015 виключено обумовлену територію проживання та виконання роботи з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, оскільки належність позивача до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, відповідачем не оспорювалась, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано в установленому Законом порядку, позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №287/39/17-а.

Суд також зауважує, що жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, зокрема й потерпілих 4 категорії, в Законі №796-ХІІ не відбулось.

Отже, виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов`язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію з 02.05.2020 суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України та п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 КАС позивача визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

З викладеного вбачається, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом. А тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову .

Частиною 1 ст. 26 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

ОСОБА_1 звернулася до відповідача за призначенням пенсії по досягненню 54 років та 6 місяців.

З матеріалів справи вбачається, що страховий стаж позивача становить понад 27 років, ОСОБА_1 , 1965 року народження, отже вона має право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Крім того, судом встановлено, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 набуває право на пенсію на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку), однак станом на 28.01.2020 вона не досягла необхідного віку.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача в частині призначення пенсії саме з 02.05.2020 є правомірною. Тому вимога щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію з 02.05.2020 задоволенню не підлягає як передчасна.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №46 від 21.05.2020, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням висновків суду про необхідність врахування періоду проживання з 21.06.1991 по 01.01.1993 в м. Фастів.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ().

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.