Справа № 160/16933/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
18.12.2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах та в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стажу роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж»;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж» з урахуванням раніше виплачених сум.
23.12.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 20.01.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.06.2020 року подав до відповідача заяву про призначення пенсії за віком разом із копіями документів, які підтверджують підстави для призначення пенсії та наявний страховий стаж. 24.06.2020 року відповідачем прийнято рішення про відмову в зарахуванні в страховий стаж періоду роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж», оскільки в трудовій книжці позивача не вказані дата та номер наказу про звільнення. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
16.01.2021 року на електрону пошту суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що період роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року не зарахований до страхового стажу через те, що у трудовій книжці позивача при звільненні відсутні дата та номер наказу.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, яке оформлене листом № 0400-0306-8/47454 від 24.06.2020 року відділу з питань перерахунків № 1 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком, в тому числі через те, що період роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року не можливо зарахувати до страхового стажу, оскільки відсутні при звільненні дата та номер наказу.

Відповідачем розрахований загальний розмір страхового стажу, який становить 16 років 10 місяців 08 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Отже, спір між сторонами виник з підстав неправомірності та необґрунтованості відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Даним Порядком (пункт 3) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові розрахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року по справі № 638/18467/15-а зазначено, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

З наданої до позовної заяви відмови в призначені пенсії від 24.06.2020 року № 0400-0306-8/47454 вбачається, що до страхового стажу не зарахований період роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року, у зв`язку з відсутністю при звільненні дати та номеру наказу.

В трудовій книжці позивача , серія НОМЕР_1 наявні наступні записи:

- № 4 - 26.01.1981 року позивач прийнятий в Дніпропетровське монтажне управління слюсарем-монтажником по приборам, апаратурі систем автоматичного контролю регулювання ( наказ № 1к від 20.01.1981 року;

- № 5, 6, 7 підтверджують допуск до роботи, присвоєння 4 розряду та другої спеціальності (накази № 60к від 31.03.1981 року, № 61 від 21.12.1981 року, № 69 від 03.08.1983 року);

- № 8 - 05.05.1986 року звільнений по п. 1 ст. 40 КЗпП УСРС ( в зв`язку зі скороченням чисельності працівників ( наказ № 57 від 05.05.1986 року);

- № 9 - 05.05.1986 року - запис № 8 вважати недійсним;

- № 10 - 20.08.1986 року - звільнений по ст. 38 КЗпП УСРС за власним бажанням.

Згідно довідки Державного архіву Дніпропетровської області Дніпропетровської обласної державної адміністрації № К-227-2020 від 28.07.2020 року позивачу повідомлено про неможливість надання архівної довідки про стаж роботи у Державному монтажному тресті Дніпропетровського управління «Південтеплоенергомонтаж», через відсутність на зберіганні запитуваного документу.

16.09.2020 року за № 110-401 АТ «Південтеплоенергомонтаж» повідомило позивача, що надати довідки про підтвердження стажу за період роботи в Дніпропетровському монтажному управлінні тресті «Південтеплоенергомонтаж» з 01.08.1977 року по 20.08.1986 року неможливо, оскільки вони на зберігання до архіву товариства не надходили.

Згідно довідки Архівного управління Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради № 8/1-1038 від 25.09.2020 року документи з кадрових питань ( особового складу) Дніпропетровського монтажного управління Державного союзного монтажного тресту «Південтеплоенергомонтаж» на державне зберігання до архівного управління не надходили.

З копії профспілкового квитка позивача № 03072281 від 18.06.1984 року, виданого Профспілкою ДМУ тресту «Південтеплоенергомонтаж» вбачається, що членські внески сплачені позивача з в 1985 рік та по 20.08.1986 року.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено належним та допустимими доказами, що позивач дійсно працював з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж», а тому відповідачем необґрунтовано відмовлено в зарахуванні цього періоду роботи до страхового стажу позивача, що дає право на пенсію за віком.

Доводи відповідача щодо відмови у зарахування до загального страхового стажу вищевказаного періоду роботи ОСОБА_1 з огляду на відсутність дати та номеру наказу про звільнення в його трудовій книжці є необґрунтованими, оскільки позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки на підприємстві, і це не може бути підставою для позбавлення його права на соціальний захист.

З огляду на вищевикладене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що в рамках даного адміністративного спору належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах та в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стажу роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж» та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж» з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією про сплату № 0.0..1 від 11.12.2020 року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах та в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стажу роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж»

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 26.01.1981 року по 20.08.1986 року в Дніпропетровському управлінні Державного союзного тресту «Південтеплоенергомонтаж» з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у сумі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець