Справа № 800/234/17
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2021 року

Київ

справа №800/234/17

адміністративне провадження №П/9901/412/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В., Соколова В.М.,

при секретарі судового засідання: Кучер Р.В.,

за участю:

представника відповідача Склярук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення від 29 серпня 2017 року №2560/0/15-17, поновлення на посаді судді,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) у якому, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, просила визнати незаконними та скасувати:

- рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 лютого 2017 року № 283/2дп/15-17 «Про притягнення судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності»;

- рішення ВРП від 30 травня 2017 року № 1327/0/15-17 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 20 лютого 2017 року № 283/2дп/15-17 про притягнення судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності»;

- рішення ВРП від 29 серпня 2017 року № 2560/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Червонозаводського районного суду міста Харкова на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

ОСОБА_1 також просила поновити її на посаді судді.

3 січня 2018 року справу за позовом ОСОБА_1 на підставі підпункту 7 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передано до Великої Палати Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 12 січня 2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до ВРП передала на розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування:

- рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 лютого 2017 року №283/2дп/15-17 про притягнення судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді внесення подання Вищій раді правосуддя про звільнення її з посади судді;

- рішення ВРП від 29 серпня 2017 року №2560/0/15-17 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Червонозаводського районного суду міста Харкова на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову (скарги) ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення ВРП від 30 травня 2017 року № 1327/0/15-17 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 лютого 2017 року № 283/2дп/15-17 про притягнення судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

10 травня 2018 року ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 лютого 2017 року.

Отже, предметом розгляду у вказаній справі є рішення про визнання незаконними та скасування рішення ВРП від 29 серпня 2017 року № 2560/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Червонозаводського районного суду міста Харкова на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», а також поновлення її на посаді судді.

Позивачка, в обґрунтування позовних вимог, фактично наводить ті ж самі аргументи, які вона викладала в позовній заяві від 26 вересня 2017 року та які вже були предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду, оформленого рішенням від 19 квітня 2018 року, в якому вона оскаржувала рішення ВРП від 30 травня 2017 року №1327/0/15-17 та їй було відмовлено у задоволенні скарги, а рішення залишено без змін.

Серед наведених аргументів, позивачка також зазначає, що члени ВРП, які приймали участь у засіданні 29 серпня 2017 року не відповідали критеріям безсторонності та неупередженості, оскільки деякі з них приймали участь у голосуванні стосовно неї в рамках однієї дисциплінарної справи три і більше разів.

Крім того спірне рішення ВРП від 29 серпня 2017 року № 2560/0/15-17 прийнято в порушення положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України, відповідно до якого не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за підпунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Посилається на те, що у своєму клопотанні про відкладення розгляду питання 29 серпня 2017 року, яке було направлено засобами електронного зв`язку, вона зазначала, що її госпіталізовано та перебування на лікарняному, у зв`язку з чим просила відкласти розгляд питання відносно неї, повідомивши про намір заявити відвід членам ВРП. Однак, вказане було проігноровано членами ВРП, які приймали участь в засіданні 29 серпня 2017 року, чим порушили її право на захист. 28 серпня 2017 року вона потребувала екстреної медичної допомоги, їй викликалась швидка, а з 29 серпня 2017 року вона знаходилась на лікарняному більше трьох місяців з причини неврологічного захворювання, викликаного стресом та хвилюваннями.

Також, позивачка зазначає про відсутність у спірному рішенні посилань на те, що саме вона скоїла і за що її звільнено, чим порушено її право на захист та не відповідає принципу правової визначеності.

Крім цього позивачка, посилаючись на відсутність правового регулювання механізму поновлення на посаді судді в разі його незаконного звільнення, зазначає, що саме суд повинен її захистити та обрати ефективний засіб захисту її прав за наслідками визнання незаконним акта про звільнення судді. Іншого способу поновлення порушеного права особи на теперішній час в національному законодавстві немає, крім цього ВРП не може прийняти рішення про поновлення особи на посаді судді, оскільки це заборонено положеннями статті 19 Конституції України. Конституція України та закони не наділяють ВРП повноваженнями щодо поновлення на посаді судді.

ВРП подала відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з вимогами позивачки та просить залишити позов без задоволення, посилаючись на те, що факт вчинення позивачкою істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішень ВРП та її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про її звільнення з посади, є підтвердженими постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року та не потребують доказування. Листом від 18 серпня 2017 року № 14445/0/9-17 позивачка була повідомлена про засідання ВРП 29 серпня 2017 року. Крім того представник позивачки, адвокат Сухов Ю.М. 26 липня 2017 року був ознайомлений із матеріалами дисциплінарного провадження стосовно судді ОСОБА_1 , відтак позивачка мала можливість надати членам ВРП відповідні пояснення чи заявити відводи. Позивачка наголошує, що на момент ухвалення рішення ВРП від 29 серпня 2017 року склад ВРП було сформовано таким чином, що відповідало вимогам законодавства, на засіданні були присутні 12 членів ВРП та рішення підписано всіма членами, які брали участь у його ухваленні. Спірне рішення містить посилання на підстави та мотиви його прийняття.

У судове засідання позивачка не з`явилась про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, установив таке.

ОСОБА_1 Указом Президента України від 10 лютого 2012 року № 83/2012 призначена на посаду судді Червонозаводського районного суду міста Харкова строком на п`ять років.

23 вересня 2014 року до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - ТСК) надійшла заява ОСОБА_3 від 18 вересня 2014 року про проведення перевірки судді ОСОБА_1 в порядку, визначеному Законом України від 8 квітня 2014 року № 1188-VlІ «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» (далі - Закон № 1188-VІІ), у зв`язку з прийняттям нею рішень про накладення адміністративних стягнень у вигляді арешту строком на 15 діб на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були учасниками масових акцій протесту в період Революції гідності.

16 грудня 2014 року до ТСК надійшла заява заступника прокурора Харківської області Стратюка О.М. від 12 грудня 2014 року про проведення перевірки судді ОСОБА_1 відповідно до Закону № 1188-VІІ. У своїй заяві заступник прокурора Харківської області зазначив, що суддя ОСОБА_1 винесла постанови про накладення адміністративних стягнень на підставі статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були учасниками масових акцій протесту в період з 21 листопада 2013 року до дня набрання чинності цим Законом, а отже, підлягає перевірці на підставі пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1188-VІІ.

Оскільки заява ОСОБА_3 стосовно судді ОСОБА_1 не відповідала вимогам частини другої статті 2 Закону №1188-VІІ, розгляду підлягала лише заява заступника прокурора Харківської області Стратюка О.М .

Відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону №1188-VІІ заяви, щодо яких ТСК не встигла прийняти рішення до закінчення своїх повноважень, передаються до ВРЮ для продовження їх розгляду за загальною процедурою.

21 червня 2016 року на своєму засіданні дисциплінарна секція ВРЮ дійшла висновку рекомендувати ВРЮ прийняти рішення про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 . Ухвалою ВРЮ від 30 червня 2016 року відкрито дисциплінарну справу стосовно зазначеної судді.

2 серпня 2016 року дисциплінарна секція ВРЮ дійшла висновку рекомендувати ВРЮ прийняти рішення про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді за порушення присяги. На засіданнях ВРЮ 15 і 27 вересня 2016 року розгляд її дисциплінарної справи двічі було відкладено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

На підставі пункту 33 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402- VІІІ ця дисциплінарна справа підлягає розгляду дисциплінарним органом ВРП у порядку та строки, встановлені законом для здійснення дисциплінарного провадження. За результатами розгляду застосовуються дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.

Статтею 108 Закону №1402-VIII та частиною другою статті 42 Закону №1798-VІІІ встановлено, що дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати ВРП.

Відповідно до пункту 12.45 Регламенту ВРП, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент ВРП), дисциплінарні справи, відкриті ВРЮ, передаються на розгляд до Дисциплінарної палати, до складу якої входить член ВРП, який є доповідачем у цій справі, та розглядаються в порядку, передбаченому пунктом 32 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402- VIII, з урахуванням особливостей, визначених Регламентом ВРП.

Таким чином, розгляд дисциплінарної справи, відкритої стосовно ОСОБА_1 , продовжено Другою Дисциплінарною палатою ВРП.

Друга Дисциплінарна палата ВРП встановила, що під час розгляду суддею ОСОБА_1 справ про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було допущено низку істотних порушень норм процесуального права.

Рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 лютого 2017 року суддю Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення її з посади.

Не погодившись із цим рішенням, 28 березня 2017 року суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 оскаржила його до ВРП.

30 травня 2017 року ВРП ухвалила рішення № 1327/0/15-17, яким залишила без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 лютого 2017 року.

Рішенням від 29 серпня 2017 року № 2560/0/15-17 ВРП вирішила звільнити ОСОБА_1 з посади судді Червонозаводського районного суду міста Харкова на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Рішення ВРП від 30 травня 2017 року № 1327/0/15-17 позивачка оскаржила в порядку частини сьомої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України до Великої Палати Верховного Суду. 19 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду, розглянувши зазначену скаргу позивачки (у справі №11-29сап18), відмовила у її задоволенні, а рішення ВРП від 30 травня 2017 року № 1327/0/15-17 залишила без змін.

Наведене свідчить, що спірне рішення ВРП від 29 серпня 2017 року № 2560/0/15-17

прийнято за поданням Другої Дисциплінарної палати ВРП і обставини, які слугували цьому підставою, були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.

У своїй постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що допущені суддею істотні порушення норм процесуального права кваліфіковані Другою Дисциплінарною палатою як істотний дисциплінарний проступок, що є несумісним зі статусом судді, на підставі чого палата вирішила притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у виді внесення подання ВРП про звільнення її з посади судді.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновком ВРП про те, що вказані грубі порушення законодавства, допущені суддею ОСОБА_1 , порочать звання судді та підривають авторитет правосуддя і були правильно кваліфіковані як порушення присяги (згідно із законодавством, чинним на момент вчинення відповідних дій) та істотний дисциплінарний проступок у вигляді поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, підриває суспільну довіру до суду (пункти 1, 7 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ). Стягнення у виді внесення подання ВРП про звільнення її з посади судді є пропорційним вчиненому та виправданим із урахуванням часу, що минув з моменту прийняття нею рішень.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що ВРП та її дисциплінарний орган правильно застосували до судді ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді подання про її звільнення з посади саме за вчинення істотного дисциплінарного проступку.

Пунктом 3 частини п`ятої статті 126 Конституції України та статтею 115 Закону № 1402-VIII встановлено, що підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді. Відповідно до пункту 1 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VIII істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, факт допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя.

З огляду на викладене, Велика Палати Верховного Суду дійшла висновку, що дії, які на момент вчинення суддею дисциплінарного проступку розцінювались як порушення присяги, згідно з чинним законодавством охоплюються ознаками складу істотного дисциплінарного проступку, що є несумісним зі статусом судді.

У підсумку Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ВРП, приймаючи оскаржуване рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом №1798-VIII, з дотриманням принципу пропорційності в застосуванні дисциплінарного стягнення, оспорюване рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких відповідач дійшов правильного висновку про необхідність застосування до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення її з посади.

Надаючи оцінку правомірності прийняття ВРП спірного рішення від 29 серпня 2017 року № 2560/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Червонозаводського районного суду міста Харкова на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», а також поновлення її на посаді судді, Верховний Суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 126 Конституції України встановлено підстави для звільнення судді, однією з яких є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3).

Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої цієї статті).

Порядок притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначено Конституцією України, законами № 1402-VIII та № 1798-VIII.

Згідно зі статтею 108 Закону № 1402-VIII дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

Положеннями пункту 6 частини першої статті 109 Закону №1402-VIII визначено, що одним із видів дисциплінарного стягнення є подання про звільнення судді з посади, що, зі змісту пункту 1 частини восьмої цієї ж статті, застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку.

За статтею 112 Закону № 1402-VIII суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Статтею 115 Закону №1402-VIII встановлено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади. Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом).

Відповідно до статті 1 Закону № 1798-VIII ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

Відповідно до частин першої та третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.

Згідно з частиною першою статті 5, частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді. Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

За частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

У свою чергу, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, реалізуючи свої функції суб`єкт владних повноважень повинен дотримуватися критеріїв, передбачених у статті 2 КАС України, згідно яких рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень повинні бути прийняті (вчинені), зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як убачається з матеріалів справи, на дату розгляду цієї справи (№800/234/17) рішення ВРП від 30 травня 2017 року № 1327/0/15-17, яким залишено без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 лютого 2017 року № 283/2дп/15-17 про притягнення судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, є чинним.

Обставини, які слугували підставою для звільнення позивачки з посади судді, були предметом перегляду ВРП, з рішенням якої (за наслідками перегляду) погодилася і Велика Палата Верховного Суду (постанова від 19 квітня 2018 року у справі № 800/234/17, провадження № 11-29сап18).

Тобто фактичні обставини, які в сукупності дали ВРП підстави для висновку про наявність в діях судді ОСОБА_1 істотного дисциплінарного проступку, є встановленими та оціненими з боку суду.

Предметом розгляду в цій справі є рішення, яке ВРП ухвалила за результатами розгляду подання Другої дисциплінарної палати ВРП відповідно до частин першої та третьої статті 56 Закону № 1798-VIII. Таке подання є наслідком ухваленого нею рішення 29 серпня 2017 року № 2560/0/15-17 про притягнення судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

У цьому зв`язку треба зауважити, що предмет доказування в цій справі не охоплює обставин, що слугували підставою для дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, Верховний Суд, вирішуючи цю справу, не може розглядати спірне рішення від 29 серпня 2017 року № 2560/0/15-17 через призму аргументів позивачки, які фактично зводяться до переоцінки, встановлених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 квітня 2018 року, доказів та встановлення обставин, що стосуються правомірності рішення ВРП від 30 травня 2017 року про застосування до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення її з посади.

Зокрема, доводам ОСОБА_1 про те, що дисциплінарне провадження щодо неї здійснено членами ВРП, які не мали відповідних повноважень, вже надавалась правова оцінка в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року, а тому підстави для їх переоцінки відсутні.

Доводи позивачки про те, що члени ВРП, які приймали участь у засіданні 29 серпня 2017 року не відповідали критеріям безсторонності та неупередженості, оскільки деякі з них приймали участь у голосуванні стосовно неї в рамках однієї дисціплінарної справи три і більше разів, то такі ґрунтуються на хибному трактуванні положень законодавства. Визначений законами № 1402-VIII та № 1798-VIII порядок і процедура притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, зокрема участь ВРП в цьому процесі, покладають на цей орган повноваження як щодо розгляду скарг на рішення відповідних органів про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді (Дисциплінарних палат, які утворюються з числа членів ВРП), так і про ухвалення рішення про звільнення з посади судді, в тому числі за вчинення дисциплінарного проступку.

Фактичні обставини щодо наявності підстав для дисциплінарної відповідальності судді з`ясовує Дисциплінарна палата в рамках дисциплінарного провадження щодо судді (стаття 42 Закону № 1798-VIII); переглянути це рішення (в тому числі по суті діянь судді, які зумовили дисциплінарне провадження щодо нього) може ВРП (якщо таке буде оскаржено), як і ухвалити остаточне рішення (про звільнення судді), якщо дійде висновку про обґрунтованість рішення її Дисциплінарної палати.

Стосовно твердження позивачки про те, що членами ВРП проігноровано її клопотання про відкладення розгляду питання 29 серпня 2017 року, яке було направлено засобами електронного зв`язку, у зв`язку з її госпіталізацією та перебуванням на лікарняному Верховний Суд зазначає, що відповідно до частин п`ятої та шостої статті 30 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» особа, питання щодо якої має розглядати Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніше як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено Законом.

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті ВРП.

Листом від 18 серпня 2017 року №14445/0/9-17 позивачка була повідомлена про засідання ВРП 29 серпня 2017 року. Представник позивачки, адвокат Сухов Ю.М. 26 липня 2017 року був ознайомлений із матеріалами дисциплінарного провадження стосовно судді ОСОБА_1 , відтак позивачка мала можливість надати членам ВРП відповідні пояснення чи заявити відводи, що підтверджується матеріалами справи.

Посилання позивачки в обґрунтування протиправності спірного рішення ВРП від 29 серпня 2017 року № 2560/0/15-17 на порушення положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України, відповідно до якого не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за підпунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці є безпідставними, оскільки до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Конституції України та спеціального нормативного акту - Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Верховний Суд зазначає, що перебування позивачки на лікарняному під час прийняття оскаржуваного рішення ВРП не свідчить про його протиправність, оскільки підстави та порядок звільнення судді з посади, врегульовано не нормами Кодексу законів про працю України, а виключно Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

В контексті обставин цієї справи треба наголосити, що факт вчинення позивачкою дисциплінарного проступку при здійсненні правосуддя на дату прийняття спірного рішення був установленим у визначеному законом порядку, а згодом з таким висновком ВРП погодилася і Велика Палата Верховного Суду, тож на дату вирішення цієї справи вагомих підстав ставити під сумнів правомірність спірного рішення Верховний Суд не має.

На підставі наявних у матеріалах справи документів, зокрема витягу з протоколу засідання ВРП від 29 серпня 2017 року № 47, копії спірного рішення Верховний Суд встановив, що це рішення ухвалено повноважним складом ВРП, воно підписане її 12 членами, які брали участь у його ухваленні. Тож підстави, визначені пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII для скасування цього рішення, відсутні.

З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За правилами статті 139 КАС України, враховуючи результати судового розгляду справи, понесені позивачкою витрати за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241, 244, 245, 246, 250, 255, 257, 262, 266, 295, 297 КАС України, Верховний Суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення від 29 серпня 2017 року №2560/0/15-17, поновлення на посаді судді, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2021 року.

Судді М.В. Білак

О.А. Губська

А.Г. Загороднюк

О.В. Калашнікова

В.М. Соколов