Справа № 320/1763/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року справа №320/1763/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до Комунального підприємства "Іванківське комунальне управління водного господарства" про стягнення податкового боргу.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Київській області з позовом до Комунального підприємства "Іванківське комунальне управління водного господарства" про стягнення з рахунків у банках, що обслуговують відповідача, 1449919,58 грн. в рахунок погашення боргу.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача податкового боргу з податку на додану вартість на суму 1287794,67 грн., з податку на прибуток на суму 3698,84 грн., з частини чистого прибутку на суму 1848,60 грн., з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин на суму 106211,39 грн. та з рентної плати за спеціальне використання води на суму 47272,69 грн., що в цілому складає 1449919,58 грн., який добровільно не було сплачено, у зв`язку з чим контролюючий орган просить стягнути заборгованість у примусовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що податковим органом було порушено процедуру стягнення з Комунального підприємства "Іванківське комунальне управління водного господарства" податкового боргу як з підприємства комунальної форми власності, яка встановлена ст.96 Податкового кодексу України.

Відповідач зауважив, що в силу положень ст.96 Податкового кодексу України стягнення податкового боргу з комунального підприємства здійснюється виключно за умовами попереднього направлення податковим органом подання до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно платника податків.

Відповідач наголосив на тому, що податковим органом не надано доказів направлення такого подання, а тому вважає, що звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу у порядку ст.95 Податкового кодексу України є передчасним.

Крім того, відповідач зазначив, що податкові вимоги, на які посилається контролюючий орган (від 01.02.2005 №1/39 та від 10.03.2005 №2/65) були виставлені підприємству у 2005 році відповідно до Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який втратив чинність з 01.01.2011, у той час податковий борг виник за період 2015-2018 років.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що вказані податкові вимоги не стосуються податкового боргу, який є предметом стягнення у даній справі, а контролюючий орган повинен був винести нову податкову вимогу за відповідний період заборгованості.

У судове засідання, призначене на 01.09.2020, з`явились представники сторін.

Присутній у судовому засіданні 01.09.2020 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій просить суд стягнути з рахунків у банках, що обслуговують КП "Іванківське комунальне управління водного господарства" в рахунок погашення боргу у розмірі 1390270,89 грн.

У вказаній заяві позивач зазначив про погашення відповідачем у повному обсязі заборгованості з рентної плати за спеціальне використання води.

Усною ухвалою суду від 01.09.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засіданні, прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог.

Присутні у судовому засіданні 01.09.2020 представники сторін заявили клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті у той самий день.

Усною ухвалою суду від 01.09.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засіданні, вирішено закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті у той же день.

Присутній у судовому засіданні 01.09.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 01.09.2020 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Присутні у судовому засіданні 01.09.2020 представники сторін після надання пояснень заявили клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи клопотання сторін, усною ухвалою суду від 01.09.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання, вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство "Іванківське комунальне управління водного господарства" (ідентифікаційний код 30869595, місцезнаходження: 07200, Київська обл., Іванківський р-н., смт.Іванків, вул.І. Проскури, буд.79/1) 29.12.2000 було зареєстровано в якості юридичної особи, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а.с.166).

Судом встановлено, що Комунальним підприємством "Іванківське комунальне управління водного господарства" були подано до Іванківського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області наступні податкові накладні з податку на додану вартість:

- за січень 2017 року від 16.02.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 22816,00 грн. (т.1, а.с.34);

- за лютий 2017 року від 16.03.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 18640,00 грн. (т.1, а.с.35);

- за березень 2017 року від 20.04.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 52667,00 грн. (т.1, а.с.36);

- за квітень 2017 року від 18.05.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 31284,00 грн. (т.1, а.с.37);

- за травень 2017 року від 19.06.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 34382,00 грн. (т.1, а.с.38);

- за червень 2017 року від 19.07.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 29809,00 грн. (т.1, а.с.39);

- за липень 2017 року від 18.08.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 16053,00 грн. (т.1, а.с.40);

- за серпень 2017 року від 19.09.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 31429,00 грн. (т.1, а.с.34);

- за вересень 2017 року від 18.10.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 32768,00 грн. (т.1, а.с.42);

- за жовтень 2017 року від 20.11.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 36725,00 грн. (т.1, а.с.43);

- за листопад 2017 року від 19.12.2017, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 31600,00 грн. (т.1, а.с.44);

- за грудень 2017 року від 18.01.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 29489,00 грн. (т.1, а.с.45);

- за січень 2018 року від 19.02.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 17306,00 грн. (т.1, а.с.46);

- за лютий 2018 року від 19.03.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 57061,00 грн. (т.1, а.с.47);

- уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ за липень 2016 року від 03.04.2018, в якій самостійно донараховано суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1286,00 грн. та суму штрафу у розмірі 39,00 грн. (т.1, а.с.48);

- за березень 2018 року від 17.04.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 49379,00 грн. (т.1, а.с.49);

- за квітень 2018 року від 17.05.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 14525,00 грн. (т.1, а.с.50);

- за травень 2018 року від 18.06.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 31912,00 грн. (т.1, а.с.51);

- за червень 2018 року від 19.07.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 6371,00 грн. (т.1, а.с.52);

- за липень 2018 року від 16.08.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 37867,00 грн. (т.1, а.с.53);

- за серпень 2018 року від 18.09.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 27110,00 грн. (т.1, а.с.54);

- за вересень 2018 року від 16.10.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 31141,00 грн. (т.1, а.с.55);

- за жовтень 2018 року від 19.11.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 29227,00 грн. (т.1, а.с.56);

- за листопад 2018 року від 19.12.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 26884,00 грн. (т.1, а.с.57);

- за грудень 2018 року від 18.01.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 38876,00 грн. (т.1, а.с.58);

- за січень 2019 року від 18.02.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 73711,00 грн. (т.1, а.с.59);

- за лютий 2019 року від 18.03.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 40544,00 грн. (т.1, а.с.60);

- за березень 2019 року від 18.04.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 9948,00 грн. (т.1, а.с.61);

- за квітень 2019 року від 20.05.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 34348,00 грн. (т.1, а.с.62);

- за червень 2019 року від 19.07.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 34348,00 грн. (т.1, а.с.63);

- за липень 2019 року від 09.08.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 74346,00 грн. (т.1, а.с.64);

- за серпень 2019 року від 19.09.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1190,00 грн. (т.1, а.с.65);

- за вересень 2019 року від 18.10.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 77353,00 грн. (т.1, а.с.66);

- за жовтень 2019 року від 15.11.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 24766,00 грн. (т.1, а.с.67);

- за листопад 2019 року від 17.12.2019, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 59269,00 грн. (т.1, а.с.68);

- за грудень 2019 року від 16.01.2020, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 52224,00 грн. (т.1, а.с.69).

З матеріалів справи вбачається, що Вишгородським відділенням Головного управління ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податкової звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкової накладної Комунальним підприємством "Іванківське комунальне управління водного господарства" за лютий, березень та квітень 2015 року, за результатами якої було складено акт від 30.01.2018 №000035/10-36-12-19/30869595 (т.1, а.с.32-33).

У вказаному акті перевірки вказано про порушення відповідачем вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у зв`язку з недотриманням строку сплати податку на додану вартість за лютий - березень 2015 року.

На підставі висновків акта перевірки Вишгородським відділення Головного управління ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.02.2018 №, яким відповідачу нарахований до сплати штраф у розмірі 8291,20 грн.(т.1, а.с.33).

Судом встановлено, що відповідачем було подано до Іванківського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкову декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік від 09.02.2017, в якій самостійно визначено суду податкове зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 2819,00 грн. (т.1, а.с.24-26).

04.04.2014 відповідачем було подано до Іванківського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області уточнюючу податкову декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік, в якій самостійно донараховано суду податкове зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 307,00 грн. та штраф у розмірі 9,00 грн. (т.1, а.с.27-29).

З матеріалів справи вбачається, що Вишгородським відділенням Головного управління ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих Комунальним підприємством "Іванківське комунальне управління водного господарства" у податковій звітності, своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток, за результатами якої було складено акт від 19.09.2017 №3989/10-36-12-19/30869593 (т.1, а.с.149-150).

У вказаному акті перевірки вказано про порушення відповідачем строків сплати податку на прибуток підприємств за 2020 рік на суму 113058,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.09.2017 №, яким відповідачу нарахований до сплати штраф у розмірі 563,84 грн.(т.1, а.с.148-149).

Судом встановлено, що відповідачем були подані до Іванківського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області розрахунки з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин:

- №1 за І квартал 2018 року від 03.05.2018, в якому самостійно визначено суму податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 21208,09 грн. (т.1, а.с.72);

- №2 за ІІ квартал 2018 року від 11.07.2018, в якому самостійно визначено суму податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 27456,01 грн. (т.1, а.с.75);

- уточнюючий розрахунок №3 за ІІ квартал 2018 року від 26.09.2018, в якому самостійно визначено суму податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 29924,53 грн. (т.1, а.с.79);

- №4 за ІІІ квартал 2018 року від 08.11.2018, в якому самостійно визначено суму податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 31720,21 грн. (т.1, а.с.82);

- №1 за ІV квартал 2019 року від 18.01.2019, в якому самостійно визначено суму податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 24952,76 грн. (т.1, а.с.83);

- №2 за І квартал 2019 року від 07.05.2019, в якому самостійно визначено суму податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 796,67 грн. (т.1, а.с.87);

- №4 за ІІ квартал 2019 року від 05.08.2019, в якому самостійно визначено суму податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 1017,94 грн. (т.1, а.с.89);

- №4 за ІІІ квартал 2019 року від 26.10.2019, в якому самостійно визначено суму податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 1571,57 грн. (т.1, а.с.93).

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати Комунальним підприємством "Іванківське комунальне управління водного господарства" узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, за результатам якої складено акт від 11.10.2018 №003641/10-36-53-05/30869595 (т.1, а.с.70-71).

У вказаному акті зазначено про порушення відповідачем термінів сплати узгодженого зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за IV квартал 2016 оку та за IV квартал 2017 року.

На підставі вказаного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.10.2018 №, яким відповідачу нарахований штраф у розмірі 1844,06 грн. (т.1. а.с.70).

Судом встановлено, що Комунальним підприємством "Іванківське комунальне управління водного господарства" було подано до Іванківського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, за 2016 рік від 08.02.2017, яким відповідач самостійно визначив суму чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 1706,00 грн. (т.1, а.с.21).

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності подання Комунальним підприємством "Іванківське комунальне управління водного господарства" податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету, за результатами якої складено акт від 19.09.2017 №4016/10-36-12-19/30869595 (т.1, а.с.144-145).

У вказаному акті перевірки контролюючий орган зазначив про порушення відповідачем термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання по частині чистого прибутку за ІІІ квартал 2012 року.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.09.2017 №, яким відповідачу нараховано штраф у розмірі 142,60 грн. (а.с.146).

Несплата відповідачем у повному обсязі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, податку на прибуток, рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та частини чистого прибутку комунальних унітарних підприємств стало підставою для звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу у примусовому порядку, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 ПК України. Згідно пункту 38.1. статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Приписами пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подає податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (підпункт 49.18.1. пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України).

Пунктом 180.1 статті 180 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Відповідно до пункту 202.1. статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

Згідно пункту 203.1. статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України платниками податку на прибуток підприємств - резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Згідно з пунктами 137.1-137.4 статті 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.11 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.

Податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Відповідно до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138 (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з цим Порядком частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" відповідно до Закону України "Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів", державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, державних комерційних підприємств та казенних підприємств, які відповідно до статті 1 Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність належать до наукових установ, науково-технологічних комплексів, заснованих на державній власності, а також державних підприємств "Міжнародний державний центр "Артек" і "Український дитячий центр "Молода гвардія") до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку як підсумок суми чистого фінансового результату (прибутку) та суми капіталу в дооцінках, яка підлягає перенесенню до нерозподіленого прибутку, з урахуванням того, що до такого підсумку також може бути включена частка нерозподіленого прибутку або невикористаних фондів, утворених внаслідок розподілу прибутку в обсязі, визначеному рішенням органу управління, за наявності фінансових ресурсів у підприємства, у розмірі 75 відсотків.

Згідно з пунктом 251.1 статті 251 Податкового кодексу України рентна плата складається з: рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин; рентної плати за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України; рентної плати за спеціальне використання води; рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів; рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України.

Відповідно до підпункту 252.1.1 пункту 252.1 статті 252 Податкового кодексу України платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктах (ділянках) надр.

Приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Приписами пункту 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Судом встановлено, що відповідачу було нараховано штраф на підставі податкових повідомлень-рішень від 06.02.2018 № на суму 8291,20 грн., від 27.09.2017 № на суму 142,60 грн., від 27.09.2017 № на суму 563,84 грн. та від 11.10.2018 № на суму 1844,06 грн.

Оскільки відповідачем відповідно до статті 56 ПК України не розпочата процедура адміністративного узгодження податкового зобов`язання, визначеного вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, суд дійшов висновку про те, що визначена сума грошового зобов`язання є узгодженою.

Згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Нарахування пені закінчується у випадках, визначених пунктом 129.3 статті 129 ПК України.

Відповідно до пункту 131.1 статті 131 ПК України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

Як встановлено судом, податковим органом нараховано Комунальному підприємству Бородянської селищної ради "Бородянське управління житлово-комунального господарства" пеню у зв`язку із несплатою податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 52224,00 грн., з податку на прибуток підприємств на суму 51772,30 грн. та з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 4419,95 грн., що підтверджується витягами зі зворотного боку інтегрованих карток платника з вказаних податків та рентної плати.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що податковим органом було порушено процедуру стягнення з Комунального підприємства "Іванківське комунальне управління водного господарства" податкового боргу як з підприємства комунальної форми власності, яка встановлена ст. 96 ПК України.

Так, зокрема, відповідач зауважив, що в силу положень ст. 96 ПК України стягнення податкового боргу з комунального підприємства здійснюється виключно за умовами попереднього направлення податковим органом подання до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно платника податків.

Відповідач наголосив на тому, що податковим органом не надано доказів звернення з відповідним поданням до державного органу, а тому, на думку відповідача, звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу у порядку ст.95 ПК України є передчасним, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Згідно з пунктом 96.3 статті 96 Податкового кодексу України відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Отже, з аналізу гіпотези вищевказаної правової норми пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України, вбачається, що податковий орган зобов`язаний звернутись до органу місцевого самоврядування з відповідними поданнями, лише у випадку недостатності суми коштів, отриманої від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, для покриття його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За правилами пункту 95.7 статті 95 Податкового кодексу України продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.

Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то податковий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 Податкового кодексу України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке підприємство, для погашення податкового боргу останнього.

Отже, передумовою звернення контролюючого органу до органу виконавчої влади в порядку статті 96 Податкового кодексу України є вжиття ним заходів щодо виявлення майна боржника-комунального підприємства та встановлення неможливості внесення такого майна в податкову заставу внаслідок його відсутності.

Застосування процедури, передбаченої статтею 96 Податкового кодексу України, є допустимим за умови неможливості стягнення податкового боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника податків, у порядку встановленому статтею 95 Податкового кодексу України.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 28.01.2019 у справі №810/2322/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 79503402), від 21.05.2019 у справі №804/6995/13-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 81952525) та від 11.09.2020 у справі №826/15776/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 91484841).

Суд звертає увагу відповідача на те, що в даному випадку податковий орган звернувся до суду лише з позовом про стягнення податкового боргу за рахунок коштів платника податків і на даній стадії позивач не здійснює реалізацію майна відповідача, яке перебуває в податковій заставі з метою погашення податкового боргу.

Матеріали справи не містять відомостей про наявність судового рішення щодо стягнення з Комунального підприємства "Іванківське комунальне управління водного господарства" податкового боргу з податку на додану вартість за період з січня 2017 року по грудень 2019 року, з податку на прибуток за 2016 рік, з частини чистого прибутку за 2016 рік та з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2018-2019 роки, а також будь-яких доказів щодо внесення майна відповідача у податкову заставу.

Враховуючи вказане, суд вважає, звернення позивача до суду з даним позовом у порядку ст.95 Податкового кодексу України є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо посилань відповідача на те, що податкові вимоги від 01.02.2005 №1/39 та від 10.03.2005 №2/65 не стосуються податкового боргу, оскільки вони прийняті відповідно до Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який втратив чинність з 01.01.2011, то суд не приймає їх до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-ІІІ (далі - Закон №2181), який був чинний до 01.01.2011, у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні: податкова вимога - письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу.

Статтею 6.2 Закону №2181 визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Якщо контролюючий орган, що провів процедуру узгодження суми податкового зобов`язання з платником податків, не є податковим органом, такий контролюючий орган надсилає відповідному податковому органу подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків, а також розрахунок його розміру, на підставі якого податковий орган надсилає податкові вимоги.

Форма зазначеного подання затверджується Кабінетом Міністрів України.

Податкові вимоги мають містити крім відомостей, передбачених підпунктом 6.2.3 цієї статті, посилання на підстави їх виставлення; суму податкового боргу, належного до сплати, пені та штрафних санкцій; перелік запропонованих заходів із забезпечення сплати суми податкового боргу.

Податкові вимоги також надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобов`язань у встановлені законом строки, без попереднього направлення (вручення) податкового повідомлення.

Податкові вимоги надсилаються: а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов`язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов`язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписки або надіслано листом з повідомленням про вручення.

01.02.2005 Іванківською міжрайонною ДПІ було виставлено Комунальному підприємству "Іванківське комунальне управління водного господарства" податкову вимогу №1/39 про сплату боргу на суму 32051,92 грн., яка була отримана представником відповідача, про що свідчить підпис бухгалтера підприємства у вимозі (т.1, а.с.19)

10.03.2005 Іванківською міжрайонною ДПІ було виставлено відповідачу податкову вимогу №2/65 про сплату боргу на суму 34338,25 грн., яка була отримана представником відповідача, про що свідчить підпис бухгалтера підприємства у вимозі (т.1, а.с.20).

Суд зазначає, що надіслані платникові податків податкові вимоги у порядку, передбаченому Законом №2181, на податковий борг, що не погашений, не втрачають своєї правової дії. Чинним податковим законодавством України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу після набрання чинності Податковим кодексом України.

Податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 19.02.2019 у справі №818/1117/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 79956250), від 20.11.2018 у справі №804/7638/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -78129030).

Матеріали справи не містять доказів оскарження, скасування або відкликання податкових вимог від 01.02.2005 №1/39 та від 10.03.2005 №2/65, а тому, суд вважає, що такі податкові вимоги на податковий борг, що не погашений, не втрачають своєї правової дії.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про погашення за рахунок платника податків податкового боргу, яке здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків у банку або за рахунок готівки, приймає рішення про стягнення з боржника коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів сплати у добровільному порядку суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1287794,67 грн., з податку на прибуток на суму 3698,84 грн., з частини чистого прибутку на суму 1848,60 грн. та з рентної плати з користування надрами на суму 96928,78 грн., що в цілому становить 1390270,89 грн.

Аналізуючи у сукупності вищевикладене та враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Комунальне підприємство "Іванківське комунальне управління водного господарства" (ідентифікаційний код 30869595, місцезнаходження: 07200, Київська обл., Іванківський р-н., смт.Іванків, вул.І. Проскури, буд.79/1) податковий борг на загальну суму 1390270,89 грн. (один мільйон триста дев`яносто тисяч двісті сімдесят грн.89 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.