Справа № 569/22801/19
Суддя: Гордійчук І. О.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Трохимчук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Ягніча Віталія Віталійовича та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , серія ДПО18 №725170 від 01.12.2019 року, та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтуванні позову зазначає, що постанова є незаконною, та протиправною, винесеною за відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що не керував транспортним засобом, вимог правил дорожнього руху не порушував. Зазначив, що водієм транспортного засобу був товариш ОСОБА_2 , який пред`явив посвдяення інваліда 3-ї групи, однак жодних пояснень працівники поліції до уваги не прийняли під час складання постанови.

Також свої позовні вимоги позивач виклав у письмових запереченнях на відзив від 22.05.2020 року.

Від інспектора роти №4 батальйону УПП в Рівненській області ДДП Ягніч В.В. до суду надійшов письмовий відзив від 19.05.2020 року. Проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що оскаржувана постанова є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції інспектора патрульної поліції.

Ухвалою суду від 17.12.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.06.2020 року залучено до розгляду справи у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 р. справу передано на розгляд судді Гордійчук І.О. на підставі розпорядження керівника апарату суду №281 від 28.09.2020 р.

Ухвалою суду від 29.09.2020 року прийнято справу до розгляду та призначено судове засідання з викликом сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, у заявах від 26.01.2021 року та від 24.11.2021 року, розгляд справи просив провести за його відсутності Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Департаменту патрульної поліції, та інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної полії у Рівненській області ДПП Ягніч В.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, відповідачів, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

У відповідності до ч.4 ст.229КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постановою про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №725170 від 01.12.2019 року, встановлено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz E 220, номерний знак НОМЕР_1 , не перебуваючи при цьому особою визначеною ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а також не перевозячи таких осіб, здійснив стоянку транспортного засобу у місці, що позначене відповідною дорожньою розміткою 1.30, на якому дозволяється зупинка (стоянка) водіїв з інвалідністю або водіїв, що перевозять осіб з інвалідністю, чим порушив п.15.1 ПДР України, а також не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП. Об`єднано на підставі ч.2 ст.36 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу, у розмірі 1020 грн.

Відповідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306(надалі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил,а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно розділу 34 ПДР горизонтальна дорожня розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Частиною 5 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П.2.1.а Розділу 2 ПДР України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України вказаний висновок підлягає застосуванню у цій справі.

Відповідачем суду у цій справі не надано належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення.

Відповідач у письмовому відзиві зазначив, що поліцейським вівся відеозапис на портативний відеореєстратор, який закріплений на форменому одязі, проте за строками, відеозапис з портативного відеореєстратора не зберігся. Відповідно посилання відповідача на доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не приймаються судом до уваги, оскільки суд не має можливості дослідити даний доказ.

Слід зазначити, що доданий фотознімок та відеозапис долучений до письмового відзиву відповідачем, не є належним та допустимим доказом, оскільки на них відсутня інформація про час, дату коли здійснювалася відповідна відеофіксація.

Доказів, що саме ОСОБА_1 був водієм та здійснював рух вищевказаним транспортним засобом суду не надано.

Відповідно до п.1.10 ПДР, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідачем суду у цій справі не надано належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення. Тобто, доказ на підставі якого прийнята спірна постанова, який підтверджував би скоєння позивачем правопорушення є відсутнім. В свою чергу, позивач не визнає факту вчинення ним порушення Правил дорожнього руху.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, і відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 9, 19, 77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Ягніча Віталія Віталійовича та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ДПО18 № 725170 від 01.12.2019 року винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Ягніч Віталієм Віталійовичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, про застосування ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП та частиною 1 ст.126 КУпАП, об`єднаних на підставі частини 2 ст.36 КУпАП - скасувати. Закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Ягніч Віталій Віталійович, м.Рівне вул.С.Бандери 14а

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, м.Київ вул..Ф.Ернеста 3.

Суддя І.О.Гордійчук