Справа № 320/5682/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року м. Київ № 320/5682/20

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про накладення штрафу від 10.06.2020 ВП № 56657851.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2008 року позивачем виконано в повному обсязі, в зв`язку із чим оскаржувана постанова про накладення штрафу є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 адміністративну справу № 320/5682/20 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови передано на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13.10.2020, адміністративну справу №320/5682/20 розподілено для розгляду судді Вєкуа Н.Г.

Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що в зв`язку із виконанням позивачем рішення суду не у повному обсязі, була винесена постанова про накладення штрафу від 10.06.2020 року у розмірі 5100,00 грн, яка скасуванню не підлягає в зв`язку із її законністю та обґрунтованістю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 56657851 з виконання виконавчого листа Києво - Святошинського районного суду Київської області № 369/13076/17 від 15.06.2018, згідно якого постановлено: зобов`язати Києво - Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відновити щомісячні виплати пенсії в розмірах встановлених постановою Донецьким окружним адміністративним судом по справі № 2-а/16656/08 від 07 жовтня 2008 року.

23.06.2018 державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

23.07.2018 до відділу з Києво - Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області надійшов лист, з додатками про те що стягувану від 25.06.2018 за вих. № 245/К - 01 повідомлялось, що постанова Донецького окружного адміністративного суду по справі 2а/6656/08 від 07 жовтня 2008 року Управлінням враховується та не припинялась виконуватись, тому заборгованість щодо виплати пенси відсутня.

27.07.2018 року відповідачем була направлена вимога про надання підтверджуючих даних щодо виконання рішення суду.

22.08.2018 року від позивача надійшов лист з додатками, в якому зазначено, що постанова суду Управлінням враховується та не припинялась виконуватись, тому заборгованість щодо пенсії відсутня, що підтверджується довідкою № 474. На виконання вищевказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011 № 745( набрала чинності 23.07.2011), якою були встановлені розміри відповідних пенсійних виплат. Дана постанова діє до 1 січня 2012 року, тому в подальшому відсутні правові підстави нарахування коштів в розмірах, які були передбачені попередніми нормами. Кошти в Державному бюджеті враховані в розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року за № 745.

Проте, позивачем не було надано документів на підтвердження зазначених обставин, в частині відновлення щомісячної виплати пенсії в розмірах, встановлених постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2008 року.

В зв`язку із чим, відповідачем була винесена постанова від 02.10.2018 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., та зобов`язано боржника виконання рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Станом на 13.03.2019, керуючись ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн та постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 частини 39 Закону, а також направлено повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення.

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області при перевірці законності виконавчого провадження від 22.10.2019 було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження.

22.10.2019 державним виконавцем винесена постанова про відновлення виконавчого провадження.

До того ж, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі за № 369/13076/17 від 29.11.2019 було змінено боржника на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

15.05.2020 державним виконавцем на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області було направлено вимогу щодо надання підтверджуючих даних стосовно виконання рішення суду.

Не отримавши будь-яких документів, 10.06.2020 року відповідач виніс постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду.

Незгода позивача із прийнятою постановою зумовила його звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

За визначенням статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)- сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", згідно частини першої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону № 1404-VII закріплено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини другої статті 75 Закону № 1404-VII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до позивача, за виконання рішення суду не в повному обсязі, застосовано штраф у розмірі 5100,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця та оскаржуючи її в даній адміністративній справі, позивач у позовній заяві вказував, що рішення ним виконано та не відображено сум коштів, які не отримав пенсіонер. Крім того, зазначив, що Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 06.07.2011 № 745( набрала чинності 23.07.2011), якою встановлені розміри відповідних пенсійних виплат. Дана постанова діяла до 1 січня 2012 року, тому в подальшому у позивача були відсутні правові підстави нарахування коштів в розмірах, які були передбачені попередніми нормами Закону. Кошти в Державному бюджеті враховані в розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року за № 745.

При цьому, як встановлено судом, документальних доказів щодо фактичного виконання рішення суду ГУ ПФУ у Київській області до своїх листів не додало.

За таких обставин, докази наявні в матеріалах справи дають підстави дійти висновку про правомірність оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 10 червня 2020 року.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправної та скасування постанови відповідача про накладення штрафу від 10.06.2020 ВП № 56657851не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя Н.Г. Вєкуа