Справа № 380/5982/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/5982/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів про визнання протиправним і скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів (далі - Міжвідомча комісія), в якій згідно з уточненням позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок комісії Міністерства у справах ветеранів України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», оформлений протоколом № 1 від 04.06.2020 у частині п. 16;

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.08.2018 йому призначена і виплачена одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського відповідно до ст. 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» по ІІІ групі інвалідності від захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 05.12.2019 за результатами повторного огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу до 10.09.2021 встановлена ІІ група інвалідності пов`язана з участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Відтак, позивач звернувся до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про призначення йому виплати одноразової грошової допомоги на підставі ст. ст. 7, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як особі з інвалідністю внаслідок війни. Рішенням міжвідомчої комісії від 04.06.2020 № 1 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Аргументуючи протиправність відмови відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги позивач покликається на те, що підстава для відмови, зазначена відповідачем в оскаржуваному висновку, не передбачена у Положенні про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженому Наказом Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 07.11.2019 № 76 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 р. за № 1244/34215. Також позивач звертає увагу, що під час повторного огляду йому було змінено не лише причину інвалідності, але і встановлено вищу групу протягом двох років, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги. При цьому, позивач зауважує, що його право на одноразову грошову допомогу не може бути реалізоване відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», на який посилається комісія, з огляду на те, що з 31.05.2016 (звільнення позивача зі служби) він не є суб`єктом для виплати відповідно до п. 8 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.09.2017 № 788 «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» та п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» від 12.05.2007 № 707.

Відповідачі позов не визнають. У відзивах на позовну заяву представниками відповідачів викладено аналогічні позиції. Зокрема, зазначають, що Міністерство у справах ветеранів України не уповноважене приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки це рішення приймає саме міжвідомча комісія, яка є окремим суб`єктом владних повноважень, який не підконтрольний Мінветеранів. При цьому відповідачі вважають, що рішення міжвідомчої комісії про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є обґрунтованим, прийнятим у межах повноважень та не підлягає скасуванню у зв`язку з наступним.

Позивачу у 2018 році Головним управлінням Національної поліції у Львівській області призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановлення III групи інвалідності у сумі 217 500,00 гривень, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, із причиною інвалідності: "захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС". При черговому огляді МСЕК від 05.12.2020 позивачу інвалідність вже не встановлювалася (оскільки вона в нього вже була), а була змінена лише причина інвалідності на "захворювання, так одержане під час безпосередньої участі в проведенні антитерористичної операції, забезпечення її проведення". У зв`язку із отриманням посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни позивач з 06.12.2019 став належати до категорії "осіб, зазначених у пп. 11-14 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Вищезазначеними законодавчими актам передбачено, що грошова допомога одноразова, тобто виплачується один раз саме у зв`язку із встановленням інвалідності, а не зміною групи чи причини такої інвалідності. Позивач, звертаючись до Мінветеранів вже отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності.

Таким чином, оскільки позивачу вже була виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", міжвідомча комісія прийняла рішення про відмову у призначенні ще однієї одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Щодо вимоги позивача призначити одноразову грошову допомогу як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня, представники відповідачів зазначають, що відповідно до п. 6 Порядку № 336 розмір одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання визначається виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня календарного року, в якому встановлено інвалідність. Позивачу ІІІ група інвалідності встановлена 19.09.2016, а ІІ група - 05.12.2019. Підстав для розрахунку розміру одноразової грошової допомоги станом 01.01.2020 позивачем не наведено.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою судді від 03.08.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 02.11.2020 залучено до участі у справі як співвідповідача Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 КА України після залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заяви по суті спору, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 154 о/с від 27.05.2016 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , заступника командира взводу батальйону поліції особливого призначення ГУНП, звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 7).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 352418 від 19.09.2016 під час первинного огляду позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, яка настала в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Інвалідність встановлено на строк до 01 жовтня 2017 року (а.с. 8).

Згідно з постановою медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» № 111 від 22.10.2019, захворювання, «так, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення»; захворювання, «так, пов`язане з проходженням служби в поліції» (а.с. 9).

05.12.2019 під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, яка настала в результаті захворювання, пов`язаного з участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 330270 (а.с. 12).

Позивач звернувся до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про призначення йому виплати одноразової грошової допомоги на підставі ст. ст. 7, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як особі з інвалідністю внаслідок війни.

Згідно з протоколом засідання міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 04.06.2020 № 1 прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 13).

Предмет розгляду справи є оцінка правомірності відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону №580-VIII).

Приписами ч. 3 ст. 100 Закону №580-VIII передбачено, що у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, позивач звільнений з органів Національної поліції України та йому первинно встановлено ІІІ групу інвалідності із зазначенням причини інвалідності «захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ», у зв`язку з чим позивачу виплачено одноразову грошову допомогу, що сторонами не заперечується.

У подальшому, 05.12.2019 під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності із зазначенням причини її настання «захворювання, пов`язане з участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».

Так, правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій визначено Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (надалі - Закон №3551-XII).

Відповідно до ст. 7 Закону №3551-XII, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю, до яких серед інших, віднесено поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону №3551-XII).

Алгоритм призначення і отримання одноразової грошової допомоги особам, які брали участь в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, визначений Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №336 (далі - Порядок №336).

Відповідно до п. 3 Порядку № 336 у разі встановлення інвалідності особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, одноразова грошова допомога призначається та виплачується з дати, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 6 Порядком №336 одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання призначається та виплачується особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, залежно від групи інвалідності в таких розмірах: 400 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до п. 7 Порядку № 336 особи, зазначені в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності.

До заяви додаються копії таких документів: посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів і має відповідну відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 9 Порядку № 336, Міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.

Так, відповідно до абз. 3 п. 5 ч. 1 розділу ІІ Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого Наказом Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 07 листопада 2019 року № 76 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 р. за № 1244/34215 (далі - Положення), основними завданнями міжвідомчої комісії є призначення одноразової грошової допомоги особам, зазначеним у пунктах 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у зв`язку з установленням інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з п. 5 Положення Міжвідомча комісія відмовляє в призначенні одноразової грошової допомоги в разі:

1) відсутності документів, які містять достатні докази того, що смерть/поранення (контузія, травма або каліцтво) волонтера настали внаслідок обставин, передбачених в абзацах четвертому-восьмому пункту 1 статті 10, пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

2) подання завідомо неправдивих відомостей;

3) виявлення факту підробок у поданих документах;

4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час надання волонтерської допомоги;

5) якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма, каліцтво) волонтера є наслідком учинення ним злочину, адміністративного правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, самогубства (крім установленого судом факту доведення особи до самогубства) або інших обставин, не пов`язаних із волонтерською діяльністю.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону №3551-XII Міжвідомча комісія зазначила призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Обгрунтовуючи правомірність відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, відповідачі у відзивах на позовну заяву покликаються на те, що позивачем було реалізовано право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а при черговому огляді МСЕК 05.12.2019 позивачу інвалідність вже не встановлювалася, а була змінена лише причина інвалідності на «захворювання, так, одержане під час безпосередньої участі в проведенні антитерористичної операції, забезпеченні її проведення».

Суд критично ставиться до твердження відповідачів, що при черговому огляду МСЕК 05.12.20219 позивачу змінена лише причина інвалідності, оскільки згідно з довідки до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12ААА № 352418 від 19.09.2016 під час первинного огляду позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, причинами якої зазначено «захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ», тоді як під час повторного огляду 05.12.2019 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, яка настала в результаті захворювання, пов`язаного з участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12 ААБ № 330270.

Суд зауважує, що згідно з п. 6 Порядком №336 якщо протягом двох років особам, зазначеним в абз. 2 - 5 п. 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З огляду на викладене, вбачається, що факт попередньої виплати особі одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності не є причиною для відмови у здійсненні запитуваної виплати, а вказує лише на необхідність виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням попередньої.

Таким чином, зазначена відповідачем підстава для відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не знаходить належного правового обґрунтування. Інших підстав для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги Міжвідомчою комісією в оскаржуваному рішенні не зазначено.

За таких умов, рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з зазначеної підстави є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства у справах ветеранів України прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У межах розгляду цієї адміністративної справи суд надавав оцінку правомірності відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у контексті зазначеної відповідачем підстави такої відмови - у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Водночас, суд не перевіряв дотримання позивачем всіх умов для призначення одноразової грошової допомоги, адже це належить до компетенції Міжвідомчої комісії, а відтак суд не вправі зобов`язувати Міжвідомчу комісію прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У зв`язку з наведеним другу позовну вимогу належить задовольнити частково.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення», пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправним і скасування висновку, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів, оформлене протоколом № 1 від 04.06.2020, у частині пункту 16.

Зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахування положення п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач-1 - Міністерство у справах ветеранів України (01001, м. Київ, пров. Музейний, 12; )

Відповідач-2 - Міжвідомча комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів (01001, м. Київ, пров. Музейний, 12).

Суддя Сидор Н.Т.