Справа № 1.380.2019.005578
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005578 пров. № А/857/14454/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області та Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року, ухвалене суддею Карп`як О.О. у м. Львові о 16 год. 36 хв. у справі № 1.380.2019.005578 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аро Солюшинс Львів» до Головного управління Держпраці у Львівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправною і скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу № 1238/13.10-07/41991959 від 23.08.2019 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у серпні 2019 року Головне управління ДПС у Львівській області провело фактичну перевірку позивача з питань дотримання трудового законодавства в частині використання праці найманих працівників та склав акт у якому зафіксував допуск працівників до роботи без укладення трудового договору. Цей акт Головне управління ДПС у Львівській області надіслало відповідачу, який на підставі акта перевірки виніс оскаржену постанову про накладення штрафу.

Позивач вважає, що фактично перевірка проведена без законних на те підстав. В ході перевірки службові особи Головного управління ДПС у Львівській області встановили те, що працівники позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , фактично виконували роботу без укладення трудового договору. Позивач пояснив, що вказані особи виконували роботу за цивільно-правовими договорами. Фізична особа ОСОБА_9 під час перевірки надав пояснення про те, що прийшов навідати знайому, яка працювала у цьому товаристві. Фізичні особи - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час перевірки проходили співбесіду з метою працевлаштування на товаристві. У акті перевірки немає жодних доказів про те, що ці особи фактично працювали у позивача без укладення трудового договору.

Тому, на думку позивача, відповідач безпідставно виніс оскаржену постанову про накладення штрафу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 1238/13.10-07/41991959 від 23.08.2019 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аро Солюшинс Львів» 19210,00 грн. сплаченого судового збору.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржили Головне управління Держпраці у Львівській області та Головне управління ДПС у Львівській області, подавши апеляційні скарги, в яких просять рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління Держпраці у Львівській області зазначає те, що порядок накладення штрафів визначений в постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509. Відповідно до норм цієї постанови однією із підстав прийняття постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю є акт перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Отже, на підставі акта фактичної перевірки Головного управління ДПС у Львівській області, у якому зафіксовано допуск до роботи працівників без укладеного з ними трудового договору, відповідач виніс постанову про накладення штрафу.

З цих підстав, відповідач вважає, що суд першої інстанції виходив з помилкових мотивів з приводу того, що відповідач повинен був самостійно провести перевірку та упевнитись у виявлених податковим органом порушеннях і уже після цього застосовувати штраф до суб`єкта господарювання.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління ДПС у Львівській області зазначає те, що фактична перевірка позивача проведена на підставі скарги одного із працівників позивача, отже проведена на законних підставах. В ході перевірки податковий орган на підставі пояснень працівників та безпосередньо спостерігаючи, виявив допуск працівників до роботи без укладення трудового договору.

Головне управління ДПС у Львівській області вважає, що пояснення працівників та акт перевірки є належними доказами, які засвідчують факт допуску до роботи працівників без укладення з ними трудового договору.

Однак, на думку податкового органу, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги укладені з працівниками цивільно-правові договори, на спростування виконання цими працівниками трудової функції.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що у період з 27.08-29.08.2019 року, на підставі підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8, 20.1.13 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, головне управління ДПС у Львівській області провело фактичну перевірку ТзОВ «Аро Солюшинс Львів» з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). В якості підстави визначено доповідну записку управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Львівській області від 20.08.2019 року № 244/13.10.-13 складену і направлену на підставі скарги одного із працівників позивача.

За результатами фактичної перевірки 29.08.2019 року податковий орган склав акт № 1238/13.10-07/41991959.

У акті перевірки зафіксовано порушення ТзОВ «Аро Солюшинс Львів» вимог частини 1 та 3 статті 21 Кодексу законів про працю України та вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу». За результатами перевірки Головне управління ДПС у Львівській області встановило громадян, які були допущені до роботи без укладення трудових договорів, оформлених наказами чи розпорядженнями власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме: Гончарука Володимира Сергійовича, Гладскіх Ади Олександрівни, Яреми Дмитра Андрійовича, Дичко Ігоря Михайловича, Нагорняк Христини Андріївни, Хом`як Віталія Андрійовича, Зеленецької Олени Сергіївни, Козачук Гліба Геннадійовича, Антонів Марії Тарасівни, Поліщук Іллі Дмитровича, Детчак Юлії Юріївни, Калинич Наталії Йосифівни.

Згідно з повідомленням про одержання документів від 04.09.2019 року № 343/1/11-39, відповідач, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» повідомив товариство з обмеженою відповідальністю ТзОВ «Аро Солюшинс Львів» про отримання Управлінням Держпраці у Львівській області 30.08.2019 року акта Головного управління ДПС у Львівській області від 29.08.2019 року № 1238/13-10-07/41991959 для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена статтею 265 Кодексу законів про працю України.

23.09.2019 року Головне Управління Держпраці у Львівській області, розглянувши справу про накладення штрафу на підставі акта Головного управління ДПС у Львівській області від 29.08.2019 року № 1238/13.10-07/41991959, винесло постанову про накладення штрафу № 1238/13.10-07/41991959, за порушення вимог частини першої, частини третьої статті 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», на підставі якої на ТзОВ «Аро Солюшинс Львів» накладено штраф у розмірі 1 502 280 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив порядок накладення штрафу за порушення законодавства про працю і не довів факт допуску працівників до роботи, без укладення трудового договору, належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як слідує з положень п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, суди перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, в першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Позивач стверджує, що податковий орган провів перевірку без наявності законних на те підстав, отже акт перевірки позивач вважає неналежним доказом у справі.

Однак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оцінка акта фактичної перевірки не є предметом спору у цій справі та звертає увагу на те, що обставини викладені в акті перевірки необхідно перевірити безпосередньо під час винесення постанови про накладення штрафу. Іншого способу перевірки достовірності викладених в акті обставин, ніж перевірка обставин під час винесення постанови про накладення штрафу немає.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року (далі - Порядок № 509) цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Апеляційний суд встановив те, що постанова про накладення штрафу винесена на підставі акта фактичної перевірки складеного Головним управлінням ДПС у Львівській області, поясненнях фізичних осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , відомостях про нарахування заробітної плати, табелі обліку робочого часу, штатного розпису товариства на 2019 рік.

У поясненнях названі вище особи, окрім ОСОБА_9 вказали, що працюють на товаристві з обмеженою відповідальністю «Аро Солюшинс Львів», в тому числі стажуються чи перебувають на випробувальному терміні, без оформлення трудових відносин з товариством.

Водночас, Головне управління Держпраці у Львівській області під час прийняття рішення не досліджувало укладені із вказаними вище фізичними особами цивільно-правові договори. Доказів того, що вказані фізичні особи виконували трудові функції на товаристві, управління не надало.

Крім того, Головне управління Держпраці у Львівській області не перевірило належним чином пояснення фізичної особи - ОСОБА_9 , який вказав, що прийшов до знайомої, яка працює на товаристві. Доказів того, що вказана фізична особа займала певну посаду чи виконувала трудові функції на товаристві, управління не надало.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що Головне управління Держпраці у Львівській області застосувало до позивача штраф за працю без укладення трудового договору з працівниками: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , однак управління немає у розпорядженні жодних доказів здійснення трудової функції цими особами, в тому числі пояснень цих осіб чи відеодоказів. Цю обставину управління не дослідило, зважаючи на вимоги пункту 4 Порядку № 509.

Зважаючи на наведене вище, Головне управління Держпраці у Львівській області, на думку апеляційного суду, при винесенні постанови про накладення штрафу неповно та необ`єктивно дослідило обставини, які стосуються виконання фізичними особами ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , трудової функції без укладення з товариством з обмеженою відповідальністю «Аро Солюшинс Львів» трудових договір.

Це свідчить про те, що управління Держпраці у Львівській області при винесенні постанови про накладення штрафу діяло необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З цих підстав, апеляційний суд вважає, що постанова про накладення штрафу за порушення позивачем законодавства про працю є протиправною, а тому її необхідно скасувати.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційних скарг безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області та Головного управління Держпраці у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 1.380.2019.005578 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 29.01.2021 року