Справа № 500/3735/20
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3735/20

26 січня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баб`юка П.М.

за участю:

секретаря судового засідання Косюк О.П.

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мурованої І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення - рішення від 17.09.2020 року №,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Тернопільській області (далі, також, - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.09.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно з актом перевірки позивача №2773/19-00-54-04/ НОМЕР_1 від 24.07.2020 відповідачем встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з Єдиного податку з фізичних осіб, визначеного пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, та на підставі статті 122 Податкового кодексу України за затримку сплати фізичною особою підприємцем авансових внесків єдиного податку зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50%. На підставі вказаного акту винесено оскаржене податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020, яке, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню. Також, позивач звертає увагу на те, що податкове повідомлення - рішення сформовано з порушенням термінів, передбачених Податковим кодексом України.

Ухвалою суду від 24.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача подав на адресу суду відзив на адміністративний позов 28.12.2020 (аркуш справи 36), в якому проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведено камеральну перевірку щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку з фізичних осіб позивача за період з 20.01.2018 по 10.03.2020, за результатами якої складено акт. Перевіркою встановлено недотримання вимог п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, а саме, несвоєчасне перерахування до бюджету суми узгодженого податкового зобов`язання по єдиному податку фізичних осіб по граничних термінах. Також, заперечив щодо порушення строків винесення податкового повідомлення - рішення. Зокрема, вказав, що акт перевірки надсилався позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся до ГУ ДПС у Тернопільській області за закінченням терміну зберігання, податкове повідомлення-рішення надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 18.09.2020, та отримано позивачем 24.09.2020. На думку представника відповідача оскаржуване податкове повідомлення-рішення надіслано позивачу в межах передбаченого законом строку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю з мотивів, викладених в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що при сплаті заборгованості по єдиному податку працівник контролюючого органу повідомив йому, що штрафна санкція нарахована не буде, а тому, вважає оскаржене рішення протиправним.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, просила суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Додатково зазначила, що позивач перебуває на другій групі платників єдиного податку, здійснює декілька видів діяльності, що підтверджується відомостями картки платника та витягом з Єдиного державного реєстру, а відтак, повинен був сплачувати єдиний податок в максимальному розмірі (20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати). Проте, за період з 20.01.2018 по 10.03.2020 позивач кожного місяця не сплачував в повному обсязі єдиний податок з фізичних осіб (сплачував лише як за один вид діяльності), у зв`язку з чим, до нього застосована штрафна санкція передбачена пунктом 122.1 статті 122 Податкового кодексу України в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як випливає з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (аркуші справи 44-45), ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 05.10.2001, перебуває на обліку як платник податків в Тернопільській ДПІ ГУ ДПС у Тернопільській області з 17.10.2001.

Позивач перебуває на другій групі платників єдиного податку.

Види діяльності позивача згідно з КВЕД: 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості (основний); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 46.21 Оптова торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.11. Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами.

Відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України 17.04.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Тернопільського управління ГУ ДПС в Тернопільській області проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань порушення терміну сплати узгодженого податкового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб за період з 20.02.2018 по 10.03.2020.

Внаслідок проведення камеральної перевірки позивача складено Акт про результати камеральної перевірки щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку з фізичних осіб від 24.07.2020 №2773/19-00-54-04/ НОМЕР_1 (аркуші справи 48-50).

В зазначеному акті перевірки відповідачем встановлено недотримання вимог п.295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, а саме, несвоєчасне перерахування до бюджету суми узгодженого податкового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб по граничних термінах відповідно до таблиці, яка міститься в акті. Відповідальність платника передбачена пунктом 122.1 статті 122 Податкового кодексу України.

Акт перевірки надсилався позивачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та відповідно до довідки повернувся в Головне управління ДПС в Тернопільській області за закінченням терміну зберігання 28.08.2020 (аркуш справи 52).

На підставі акту перевірки від 24.07.2020 №2773/19-00-54-04/ НОМЕР_1 відповідачем, з урахуванням виявлених порушень, винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020, яким за затримку сплати фізичною особою єдиного податку в сумі 20839,60 грн. зобов`язано ФОП ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 50%, - у сумі 10419,80 грн (аркуш справи 53).

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (діючий на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 ПК України, до місцевих податків належить єдиний податок.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з положеннями статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 35.1- 35.3 статті 35 ПК України, сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо.

Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до пункту 291.4 статті 291 ПК України (в редакції станом на час спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема:

друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Пунктом 293.1 статті 293 ПК України визначено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно з пунктом 293.2 статті 293 ПК України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

За нормами пункту 293.6. статті 293 ПК України у разі здійснення платниками єдиного податку першої і другої груп кількох видів господарської діяльності застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку, встановлений для таких видів господарської діяльності.

У відповідності з пунктом 295.1 статті 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За правилами п. 122.1 статті 122 ПК України несплата (неперерахування) або сплата (перерахування) не в повному обсязі фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що перебуває на спрощеній системі оподаткування другої групи платників податку та враховуючи положення ст.293 Податкового кодексу України, ставка єдиного податку становить 20% розміру мінімальної заробітної плати.

Виходячи з розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 2017-2019 роки відповідно Законом України від 21.12.2016 №1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Закону України від 07.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік», Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік», фіксований розмір ставки єдиного податку у місяць становить: у 2017 році - 640 грн (мінімальна заробітна плата 3200 грн); у 2018 році - 744 грн 60 коп. (мінімальна заробітна плата 3723 грн); у 2019 році - 834 грн 60 коп. (мінімальна заробітна плата 4173 грн).

Як зазначалось судом, відповідно до п. 295.1 ст.295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Як підтверджується інформацією з картки платника податків та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 здійснює п`ять видів господарської діяльності, а тому, відповідно, до пункту 293.6. статті 293 ПК України до позивача застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що позивачем сплачувалась ставка єдиного податку з одного виду господарської діяльності, тобто у меншому розмірі, що не заперечувалось позивачем.

Зокрема, судом встановлено із таблиці, що міститься в акті перевірки та відомостей інтегрованої картки платника податків, що позивачем як платником єдиного податку з фізичних осіб за період 2018 року щомісяця вносилась менша суму авансового платежу, ніж визначена пунктом 293.2 статті 293 ПК України, внаслідок чого виникла недоїмка (аркуші справи 49, 55-68).

Надалі, в період з січня 2019 року , позивачем сплачувалась ставка єдиного податку з фізичних осіб в повному розмірі 835,00 грн (протягом 2019 року) та 945,00 грн (в 2020 році), однак, зазначені кошти згідно вимог Податкового кодексу України частково зараховувались як сплата недоїмки за попередні періоди, у зв`язку з чим, утворювалась щомісячна заборгованість.

Суд зазначає, що позивач самостійно виявивши недоплату сум єдиного податку в 2018 році, сплачував єдиний податок в 2019 та в 2020 роках в повному обсязі.

Однак, як встановлено судом та слідує з матеріалів справи (інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 , акту перевірки) по платежу «єдиний податок» за період від січня 2018 року по лютий 2020 року існує несвоєчасна сплата авансового внеску щомісяця, оскільки недоплата, яка виникла у 2018 році щомісячно переносилась на наступний місяць.

Положеннями п.122.1 статті 122 ПК України передбачено, що несплата (неперерахування) або сплата (перерахування) не в повному обсязі фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Отже, незалежно від суми недоплати, штрафна санкція нараховується в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку, тобто з повної ставки податку.

Таким чином, щомісячна недоїмка по податку з січня 2018 року по лютий 2020 року призвела нарахування штрафних санкцій по єдиному податку в сумі 10419,80 грн. (50% від нарахованої в цей період суми податку - 20839,60 грн) (аркуш справи 51).

Посилання позивача на те, що працівник податкового органу запевнив його, що штрафна санкція не буде застосована, суд не приймає до уваги, оскільки така індивідуальна податкова консультація не підтверджується матеріалами справи та не оформлена у належний спосіб.

Крім цього, пунктом 300.1 статті 300 ПК України передбачено, що безпосередньо платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Таким чином, з урахуванням заборгованості у платника податку, яка знайшла своє підтвердження матеріалами справи, відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020 про зобов`язання сплатити штраф за платежем єдиний податок з фізичних осіб.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем строків надсилання акту перевірки та податкового повідомлення - рішення, передбачених ПК України, суд зазначає наступне.

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України встановлено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

На виконання вказаних норм законодавства відповідачем 25.07.2020 направлено на адресу позивача акт про результати камеральної перевірки від 24.07.2020 року №2773/19-00-54-04/ НОМЕР_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який згідно довідки ф.20 повернувся до ГУ ДПС у Тернопільській області за закінченням терміну зберігання 28.08.2020 .

Відповідно до пункту 2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Підпунктом 2 пункту 5 статті 42 ПК України передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно з пунктом 8 статті 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020 надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 18.09.2020, та отримано позивачем особисто 24.09.2020 (аркуш справи 38).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладені обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2020 прийняте згідно норм чинного законодавства, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідач у спірних правовідносинах діяв відповідно до наданих йому повноважень у встановленому законом порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем, відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення - рішення від 17.09.2020 року №.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 43142763).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.