Справа № 540/3471/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3471/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Калівошко В.В.,

за участі:

представників позивача - Шкуро С.В., Головченка Р.В.,

представника відповідача - Малюченка С.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.09.2020 року №003960506,

встановив:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Відродження" (далі - позивач, СТОВ "Відродження") звернулось до суду з вказаним адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДПС), у якому просить визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення №003960506 від 29.09.2020 року, відповідно до якого було встановлено порушення позивачем ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та на підставі п.п.54.3.3. п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" застосовано до позивача суму штрафних санкцій (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у т.ч. за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 500 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі акту перевірки №0358/21/22/РРО/30385948 від 08.09.2020 року, ГУ ДПС складене податкове повідомлення-рішення №003960506 від 29.09.2020 року, яким встановлено порушення ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" - зберігання пального без наявності ліцензії на кожне місце зберігання пального та застосовано штрафну санкцію в розмірі 500000,00 грн.

Позивач вважає наведене податкове повідомлення-рішення протиправним. Стверджує, що у відповідача були відсутні правові підстави для проведення фактичної перевірки передбачені пп.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України.

Вважає, що у відповідача відсутні повноваження на проведення перевірок на предмет наявності ліцензій з оптової торгівлі пальним.

Також, позивач зазначає, що фактичну перевірку підприємства було здійснено не за адресою господарської діяльності підприємства. Пояснює, що СТОВ "Відродження" дійсно закупало у ФОП ОСОБА_1 дизельне паливо, проте, не зберігало його, а одразу переливало в ємності паливних баків наявної в підприємства техніки та безпосередньо використовувало в господарській діяльності.

Тому, вважає, що підприємство не мало необхідності в отриманні ліцензії на зберігання палива.

На підставі наведеного просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 10.11.2020 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

24.11.2020 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем, у зв`язку з чим ухвалою суду від 08.12.2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання призначено на 14.01.2021 року.

28.12.2020 року відповідачем надано відзив на позов, згідно якого заявлених вимог останній не визнає. Вказує, що перевірка позивача була проведена на підставі норм ПК України, у зв`язку з надходженням доповідної записки управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС від 03.09.2020 року №89/21-2205-06-13 щодо наявності підстав для проведення фактичної перевірки позивача та за результатом аналізу відомостей бази даних ІС "Податковий блок", Реєстру акцизних накладних, Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

За результатами перевірки контролюючим органом встановлено отримання позивачем дизельного пального у квітні - травні 2020 року в кількості 12856,8 л, 7148,31 л, 9222,6 л, а під час проведення фактичної перевірки встановлено наявність за адресою: АДРЕСА_1 трьох резервуарів для зберігання пального. Відповідач стверджує, що дизельне пальне зберігається для власних потреб СТОВ "Відродження". Акт обстеження підписаний директором підприємства.

Також, відповідач наголошує на тому, що згідно пояснень директора підприємства у 2020 році позивачем придбано пальне в загальній кількості 49221 л трьома партіями, яке було злито у власні ємності та використано для власного споживання технікою, що знаходиться на балансі у СТОВ "Відродження".

Таким чином, відповідач вважає, що перевіркою встановлено, що в період з 01.04.2020 року по 08.09.2020 року підприємством здійснювалось зберігання пального без ліцензії.

Додатково вказує, що підприємство після перевірки звернулось за отриманням ліцензії.

Підсумовуючи викладене, зазначає, що до підприємства обґрунтовано застосовані санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн.

З приводу доводів позивача щодо нездійснення ним підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 відповідач зазначає, що про це під час перевірки директор підприємства не вказував, а ОСОБА_2 , якій належать зафіксовані в акті ємності, є головним бухгалтером СТОВ "Відродження".

Також зазначає, що позивачем не надано технічних характеристик належної йому техніки, а тому не доведено можливість заправки такої техніки безпосередньо з пересувного складу. Окрім цього, Інструкцією "Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 № 281/171/578/155 не передбачена можливість розливу пального від постачальника безпосередньо в паливні баки.

В додаток до викладеного зазначає про наявність повноважень територіальних органів ДПС для проведення перевірок щодо наявності ліцензій на зберігання палива.

На підставі наведеного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання призначене на 14.01.2021 представники сторін з`явились, за клопотанням відповідача, обґрунтоване необхідністю отримання додаткових доказів, розгляд справи відкладено на 26.01.2021 року.

В судове засідання призначене на вказану дату представники сторін з`явились. Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, з підстав викладених у позові, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, покликаючись на доводи викладені ним у відзиві на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

СТОВ "Відродження", , зареєстроване 17.06.1999 року, про що внесено запис № 1000106 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.12.2005.

Посадовими особами ГУ ДПС - головними державними ревізорами-інспекторами Черкасовим М.М. та Іщенком І.В. 08.09.2020 року відповідно до направлень на проведення фактичної перевірки від 03.09.2020 року № 1074, №1075 та наказу ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 03.09.2020 № 678 "Про проведення фактичної перевірки СТОВ "Відродження"", прийнятого на підставі статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пунктів 80.2.2 п.80.2 статті 80 Податкового кодексу України, було здійснено фактичну перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) СТОВ "Відродження".

Результати перевірки оформлені Актом фактичної перевірки від 08.09.2020 року №0358/21/22/РРО/30385948, в якому вказано, що в ході перевірки, відповідно до реєстру акцизних накладних СТОВ "Відродження" отримало від постачальника ФОП ОСОБА_1 дизельне паливо за акцизними накладними: від 27.04.2020 року №35095, обсяг отриманого палива 12856,8 л; від 14.05.2020 року №41295, обсяг отриманого палива 7146,31 л; від 14.05.2020 року №41297, обсяг отриманого палива 9222,6 л за адресою отримання пального: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою знаходяться резервуари для зберігання пального об`ємом V=26,192 куб.м, V=27,882 куб.м, V=21,653 куб.м., які, з пояснень директора СТОВ "Відродження" ОСОБА_3 , використовується для зберігання та подальшого використання. Згідно акту встановлено порушення зберігання пального за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, відсутня ліцензія на зберігання пального.

На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.09.2020 року №003960506, згідно якого до СТОВ "Відродження" застосовано штрафні санкції в розмірі 500000 грн за порушення ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Позивач вважає наведене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Так, щодо повноважень посадових осіб ГУ ДПС на проведення фактичних перевірок, предметом яких є встановлення наявності або відсутності ліцензії на зберігання палива, суд зазначає наступне.

Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР серед іншого надано визначення наступним поняттям: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23 листопада 2018 року № 2628-VІІІ (далі - Закон № 2628-VІІІ) внесені зміни до Закону № 481/95-ВР, зокрема частину двадцяту статті 15 викладено у такій редакції: "Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю".

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2628-VІІІ останній набирає чинності з 1 січня 2019 року, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), підпункту 17 (щодо змін до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності") пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.

Одночасно Законом № 2628-VІІІ доповнено частину другу статті 17 Закону №481/95-ВР, за якою до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає) Закон України від 2 березня 2015 року № 222-VIII "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону №222-VIII (у редакції з 1 липня 2019 року) ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

За змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Відповідним нормативно-правовим актом, який вповноважив Державну податкову службу України на ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом, а також на проведення перевірок щодо наявності ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону є постанова Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227, яка затвердила Положення про Державну податкову службу України. (пп. 27, 37 п. 4 цього положення).

Відповідно п.7 наведеного Положення, ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. ДПС та її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).

Отже, повноваження щодо ліцензування делеговані в тому числі й територіальним органам ДПС.

Окрім наведеного, згідно з положеннями пп.41.1.1 п.41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Відповідно пп.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, серед іншого, здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

До функцій контролюючих органів, згідно пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст.19-1 ПК України, зокрема, належить здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Відповідно п.1 Положення "Про Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі", затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 року №643 Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - ГУ ДПС) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі - ДПС).

Згідно з приписами пп.33 п.4 наведеного Положення ГУ ДПС відповідно до покладених на нього завдань, окрім іншого, здійснює контроль за дотриманням встановлених законом строків проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Узагальнюючи приписи наведених норм закону та підзаконних нормативно-правових актів, суд зазначає, що ГУ ДПС є контролюючим органом, вповноваженим нормами ПК України та спеціального законодавства в сфері ліцензування на ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і на контроль за наявністю у відповідних суб`єктів господарювання таких ліцензій.

З огляду на викладене, твердження позивача про протилежне суд вважає помилковим.

Щодо наявності правових підстав для проведення перевірки СТОВ "Відродження", суд зазначає наступне.

Так, згідно положень пп.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

В даному конкретному випадку, як пояснює відповідач, підставою для видання наказу проведення перевірки став лист ДПС України від 11.08.2020 року №13939/7/99-00-07-05-03-07, в якому ДПС повідомляє про встановлення переліку суб`єктів господарювання, які починаючи з 01.04.2020 року отримували через пересувні акцизні склади значні обсяги пального з доставкою, при цьому не реєстрували акцизні склади, не отримували ліцензії на право оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального, серед яких було й СТОВ "Відродження", а також доповідна записка заступника начальника управління - начальника відділу перевірок платників основних галузей економіки, у сфері матеріального виробництва, торгівлі та послуг інших галузей економіки управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Верчук Н.

З аналізу наведеного вбачається наявність у податкового органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо наявності ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Таким чином, перевірка позивача проведена за існування підстави, передбаченої пп.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України.

Щодо дотримання відповідачем умов та порядку допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі - ПК України, тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп. 21.1.1 - 21.1.5 п. 21.1 ст. 21 ПК України, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно пункту 61.1 статті 61 цього Кодексу, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 ПК України).

Згідно з п. 80.1. ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (п. 80.2. ст. 80 ПК України).

Згідно з п. 80.5. ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

У свою чергу, п. 81.1. ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З аналізу викладеного вбачається, що орган доходів і зборів наділений контролюючими повноваженнями, зокрема щодо призначення та проведення фактичних перевірок. В свою чергу, алгоритм реалізації цих повноважень чітко регламентований нормами ПК України, як і наслідки його недотримання учасниками правовідносин.

Так, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Порядок підтвердження факту виконання посадовими особами обов`язку щодо пред`явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про її проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки також встановлений п. 81.1. ст. 81 ПК України. Таким підтвердженням є або підпис вповноваженої особи платника податків у направленні із зазначенням його прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення, або (у разі відмови розписатися) акт, який засвідчує факт відмови.

Відповідно ч.2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, перевірка платника податку може бути розпочата лише за наявності направлення з підписом на ньому вповноваженої особи платника податку або акту, який засвідчує факт відмови від підпису.

В даному конкретному випадку, відповідачем надано до суду копії направлень від 03.09.2020 року №1074 та №1075 з підписом на них вповноваженої особи платника податку про пред`явлення направлень та вручення копії наказу на проведення фактичної перевірки.

Отже, посадовими особами відповідача дотримано передумов для проведення перевірки СТОВ "Відродження".

Щодо обставин встановлених під час перевірки та правомірності прийнятого податкового повідомлення рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно положень ч.1 ст.9, ч.1 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Аналогічні принципи закріплені практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" вказано, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права, подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію "поза розумним сумнівом".

У справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд зазначає, що до СТОВ "Відродження" застосовано санкцію, передбачену ст. 17 Закону №481/95-ВР. Диспозиція наведеної норми передбачає зберігання суб`єктом господарювання палива без наявності ліцензії.

Тобто, для застосування санкції, передбаченої статтею необхідне надання контролюючим органом беззаперечних доказів зберігання СТОВ "Відродження" палива та відсутність в нього відповідної ліцензії.

В даному випадку відсутність ліцензії зберігання не заперечується сторонами, тобто доказуванню підлягає лише факт зберігання палива.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно акту від 08.09.2020 року №0358/21/22/РРО/30385948 санкцію застосовано за зберігання пального за адресою: АДРЕСА_1 без наявності ліцензії.

В той же час матеріали справи не містять жодного прямого доказу, який би підтверджував факт зберігання позивачем палива. В акті обстеження від 08.09.2020 року зазначено про виявлення на час перевірки 08.09.2020 року на території фермерського господарства за адресою: Херсонська область, Нововоронцовський район, с. Трудолюбівка, вул. Суворова, 33-А, трьох ємностей для зберігання палива.

Про цю саме обставину зазначено й в акті перевірки. Водночас ані актом перевірки, ані актом огляду не встановлено наявність у виявлених резервуарах дизельного палива або будь-яких інших рідин.

Допитаний в якості свідка ревізор-інспектор ГУ ДПС ОСОБА_4 також визнав, що вміст резервуарів не перевірявся, наявність в них палива не встановлювалась.

Також відповідачем не надано будь-яких інших доказів факту зберігання підприємством палива.

Так, до прикладу, пп.20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачає право контролюючого органу вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки, інвентаризації залишків пального.

Натомість, відповідачем такої вимоги не ставилось, акту інвентаризації залишків пального суду не надано. Відомості щодо обліку пального в підприємства не вимагались, до суду не надані. Інформація щодо залишків пального, згідно бухгалтерського обліку, зокрема за дебетом рахунку 20 "Виробничі запаси" (субрахунок 203 "Паливо") не запитувалась, до суду не надавалась.

Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу зберігання СТОВ "Відродження" пального.

Надані суду фотоматеріали підтверджують існування ємностей для зберігання, проте не підтверджують факт їх використання.

Щодо посилань відповідача на пояснення директора СТОВ "Відродження", як на доказ визнання ним факту зберігання палива (а.с.82), суд зазначає, що згідно змісту наданого пояснення, ОСОБА_3 визнає факт придбання палива та факт його використання для власного споживання технікою, проте ОСОБА_3 не зазначає про наявність палива в ємностях, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та факт зберігання палива взагалі.

Щодо зазначення в поясненнях ОСОБА_3 про те, що отримане підприємством паливо було злито в ємності, суд вказує, що директор підприємства не зазначив конкретних ємностей, натомість в судовому засіданні, яке відбулось 26.01.2021 року пояснив, що зазначаючи ємності, він мав на увазі ємності паливних баків належної йому техніки, оскільки паливо було замовлено в сезон сільськогосподарських робіт трьома партіями та одразу переливалось в баки техніки.

Правомірність такого тлумачення значення ємностей виправдана з огляду на приписи пп. "г" пп.14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України, де надано визначення "паливному баку" саме як ємності для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої.

Натомість, трактування пояснень ОСОБА_3 в означеній частині, як визнання ним факту зберігання палива без наявності ліцензії та покладення його в якості єдиного прямого доказу в основу висновку про порушення, санкція за яке встановлено в розмірі 500 000,00 грн, суд вважає необґрунтованим.

Доводи відповідача щодо не відображення в звітності підприємства наявної в нього сільськогосподарської техніки спростовується долученим СТОВ "Відродження" звітом про наявність сільськогосподарської техніки в сільськогосподарського підприємства у 2019 році (а.с.24) та витягом з рахунків підприємства №10, 13 "Основні засоби", відповідно яких у підприємства наявна сільськогосподарська техніка, зокрема, 7 тракторів, 5 вантажних та вантажно-пасажирських автомобіля, 3 зернозбиральних комбайни, тощо.

Аргументи ж щодо неможливості заправки техніки одразу з бензовозу є лише припущенням відповідача, яке не підкріплено жодним доказом обставин, за яких здійснювалось постачання палива.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено факт зберігання СТОВ "Відродження" палива без наявності ліцензії, оскільки такі висновки контролюючого органу не відповідають критерію доведення "поза розумними сумнівом".

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги СТОВ "Відродження" підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приписами ч.1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений позивачем судовий збір в розмірі 7500,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за рахунок його бюджетних асигнувань в повному розмірі, оскільки спір виник внаслідок рішення зазначеного органу, визнаного за результатом розгляду даної справи протиправною.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 162 КАС України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73003, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) №003960506 від 29.09.2020 року, відповідно до якого було встановлено порушення позивачем ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та на підставі п.п.54.3.3. п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосовано до позивача суму штрафних санкцій (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у т.ч. за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 500 000 грн.

Стягнути з Головного уравління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73003, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (74212, Херсонська область, Нововоронцовський район, с. Трудолюбівка, вул. Суворова, ) судовий збір у сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01 лютого 2021 р.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 111030700