Справа № 140/6661/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 рокуСправа № 140/6661/20 пров. № А/857/10513/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідач Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Мікули О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2020 року (суддя Сорока Ю.Ю., м.Луцьк) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСМА» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КАСМА» (далі ТОВ) звернулося до суду позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі Головне управління) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2019 № (далі ППР).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що Головним управлінням за результатами перевірки ТОВ щодо своєчасності дотримання граничних строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН, Реєстр відповідно) встановлено порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК), в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в ЄРПН в кількості - 13 штук. Вказує, що твердження позивача про відсутність вини в порушенні податкового законодавства, оскільки відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року по справі №757/33074/19-к (далі Ухвала) був накладений арешт на суми ліміту податку на додану вартість (далі ПДВ) в системі електронного адміністрування ПДВ не заслуговують на увагу, оскільки у контролюючого органу відсутній обов`язок аналізувати наявність вини платника податку при не додержанні строків реєстрацій податкових накладних.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вчинено всіх залежних від нього заходів для недопущення порушення законодавства при реєстрації в Реєстрі податкових накладних. Вина ТОВ в порушенні граничного строку реєстрації податкових накладних є відсутньою, що, відповідно, виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності, оскільки штраф, передбачений пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК за своєю правовою природою є фінансовою відповідальністю платника податків за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, а відтак, може бути застосований виключно за умови наявності його вини.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем проведено камеральну перевірку ТОВ з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН за липень 2019 року, за результатами якої складено акт від 13.08.2019 №16582/03-20-55-12-42049551 (далі Акт; а.с.11-14).

В Акті зафіксовано, що згідно проведеного аналізу ЄРПН встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних: від 01.07.2019 №372, 15.07.2019 №476, 02.07.2019 №371, 15.07.2019 №483, 08.07.2019 №375, 15.07.2019 №477, 03.07.2019 №370, 12.07.2019 №481, 15.07.2019 №478, 10.07.2019 №376, 03.07.2019 №374, 10.07.2019 №475, 03.07.2019 №373 (далі ПН за липень 2019 року).

Вказані податкові накладні зареєстровані в ЄРПН 09.08.2019, тобто із затримкою на 9 днів.

У зв`язку із чим, відповідачем зафіксовано порушення ТОВ пункту 201.10 статті 201 ПК в частині недотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

На підставі висновків Акта контролюючим органом 17.10.2019 винесено ППР, яким до позивача, за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, застосовано штраф в розмірі 81738,35 грн(а.с.15-16).

Не погоджуючись з винесеним ППР, позивачем скористався правом адміністративного оскарження шляхом подання скарги до ДПС (а.с.19-25).

Рішенням про результати розгляду скарги від 28.12.2019 №14949/6/99-00-08-05-05 ДПСППР залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.(а.с.26-29)

ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконаної влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Отже, позивач об`єктивно не може здійснити реєстрацію ПН, а лише надіслати відповідну інформації до контролюючому органу.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів, 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів, 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів, 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

З матеріалів справи видно та це не заперечується сторонами, що визначені в Акті ПН за липень 2019 року первинно направлені до ДПС для реєстрації в ЄРПН з дотриманням законодавчо встановлених строків для подання на реєстрацію податкових накладних (а.с.31-86).

Відтак, позивач вчиняв дії для реєстрації зазначених ПН за липень 2019 року у терміни, встановлені нормами ПК

Проте, згідно з отриманих квитанцій №1, вищевказані ПН за липень 2019 року не було прийнято ДПС. Як підстава неприйняття податкових накладних/розрахунків коригування, у всіх отриманих нами квитанціях №1 зазначено: «Документ не може бути прийнятий - накладено арешт за рішенням суду на суму податку, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.»

З матеріалів справи вбачається, що Ухвалою накладено арешт на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміти ПДВ), в тому числі і ТОВ (а.с.87-90).

Проте, 30.07.2019 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання адвоката Бейгул А.Г., яка діє в інтересах ТОВ про скасування арешту майна - задовольнив та скасував арешт майна, що був накладений Ухвалою, на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміти ПДВ), зокрема по ТОВ (а.с.91-94).

Після скасування арешту, накладеного на суму ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, ТОВ повторно подало ПН за липень 2019 року на реєстрацію до ДПС, в результаті чого ПН були прийняті та зареєстровані ДПС в Реєстрі - 09.08.2019.

Таким чином, внаслідок того, що позивач протиправно був позбавлений права користуватися сумами ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, а отже з незалежних від нього причин не мав можливості реєструвати ПН за липень 2019 року на виконання вимог норм чинного законодавства.

Крім цього, суд зазначає, що реєстрація податкової накладної в ЄРПН є обов`язком постачальника товарів чи послуг, однак цьому обов`язку кореспондує обов`язок податкового органу прийняти та зареєструвати надану платником податку - продавцем податкову накладну в ЄРПН. Відмовити у прийнятті для реєстрації податкових наданих ДПС може лише в разі, якщо надіслані податкові накладні сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 статті 201 ПК.

Разом з цим, в ПК відсутня така підстава для не прийняття податкової накладної, як накладення арешту на кошти - суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ).

За приписами пункту 109.1 статті 109 ПК податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Аналіз зазначеної норми дає підстави вважати, що законодавець передбачив можливість застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбачених статтею 120-1 ПК, лише за наявності його вини.

Як наведено вище, після скасування арешту, позивачем вжито заходів щодо реєстрації ПН за липень 2019 року та їх фактична реєстрація відбулася, про що зазначено в Акті та підтверджується матеріалами справи.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що позивачем вчинено всіх залежних від нього заходів для недопущення порушення законодавства при реєстрації в Реєстрі ПН.

Вина позивача в порушенні граничного строку реєстрації податкових накладних є відсутньою, що, відповідно, виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності, оскільки штраф, передбачений пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК, за своєю правовою природою є фінансовою відповідальністю платника податків за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, а відтак, може бути застосований виключно за умови наявності його вини.

Таким чином, висновки контролюючого органу про порушення ТОВ пункту 201.10 статті 201 ПК щодо несвоєчасної реєстрації ПН за липень 2019 року в ЄРПН є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо клопотання скаржника про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем місячного строку подання позовної заяви про оскарження ППР, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження із посиланням на висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, що викладені у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19, то суд апеляційної інстанції вважає, що таке задоволенню не підлягає з таких міркувань.

Так, матеріалами справи підтверджено те, що позивач скористався правом адміністративного оскарження ППР та 21.11.2019 звернувся до ДПС із відповідною скаргою рішення по якій ДПС було прийнято 28.12.2019. Вказане рішення було надіслано ТОВ листом із штриховим ідентифікатором №835, проте за цим ідентифікатором неможливо відстежити коли ТОВ отримано рішення від ДПС, так як на сайті Укрпошти щодо відстеження поштових відправлень зазначено, що: «дані про відправлення за номером 835 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі».

З позовом до суду позивач звернувся 12.05.2020.

Натомість у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 Верховний Суд відступив від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі №2540/2576/18, в якій, вказувалось, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено. Вказав, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Проте, Верховним Судом у справі №500/2486/19, також зауважено, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Необхідно також зауважити, що станом на час звернення ТОВ до суду із цим позовом була актуальною позиція Верховного Суду, що викладена у постанові від 3 квітня 2020 року у справі №2540/2576/18, яка наведена вище.

Відповідно, на момент подачі позовної заяви ТОВ не міг очікувати, що буде сформовано позицію відповідно до якої, строк на звернення до суду для оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень після процедури адміністративного оскарження буде скорочено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає необхідності у залишенні розглядуваного позову без розгляду.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула

Повне судове рішення складено 28 січня 2021 року.