Справа № 264/3929/20
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року справа № 264/3929/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Надточия Юрія Віталійовича на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2020 року (повний текст складено 11 листопада 2020 року в м. Маріуполь Донецької області) у справі № 264/3929/20 (суддя в 1 інстанції - Кузнецов Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Надточия Юрія Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Надточия Юрія Віталійовича (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2690863 від 15 червня 2020 року, винесеної відповідачем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовував тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки його було притягнуто до відповідальності необґрунтовано та без належних доказів, за відсутності порушень правил дорожнього руху. Пункт 8.7.3 е Правил дорожнього руху, на який мається посилання в оскаржуваній постанові, не регулює порядок проїзду перехрестя. Вказував на те, що порядок проїзду перехресть регулюється главою 16 Правил дорожнього руху. А саме, відповідно до пункту 16.8 Правил водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора. Наголошував на тому, що він виїхав на перехрестя проспекту Будівельників та бульвару Шевченко згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, а тому повинен був виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, що ним і було зроблено. За таких обставин вказував на дотримання правил дорожнього руху та неправомірність прийнятої постанови відповідачем.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2020 року у справі № 264/3929/20 позовну заяву було задоволено, внаслідок чого: скасовано постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2690863 від 15 червня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито; стягнуто з поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Надточия Юрія Віталійовича за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подачу позову, в розмірі 420,40 гривень.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказував про законність своїх дій при розгляді справи та складанні постанови відносно ОСОБА_1 , який в порушення пункту 8.7.3.е. Правил дорожнього руху, здійснюючи рух по проспекту Будівельників в районі будинку № 148 проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофору. Також відповідач посилався на диск із відеозаписом обставин подій та фото з місця пригоди.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

15 червня 2020 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2690863, поліцейським роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Надточиєм Ю.В. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, а саме за те, що він 15 червня 2020 року, керуючи автомобілем Hуundai Accent, державний номер НОМЕР_1 , в місті Маріуполі по проспекту Будівельників, 148, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 е) ПДР України, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Пунктом 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачеві слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єкт та об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила проїзду через перехрестя та його проїзд на заборонений сигнал світлофору.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КпАП України.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, в обґрунтування правомірності накладення стягнення відповідачем представлено відеозапис з реєстратора службового автомобіля працівників поліції, на якому зафіксовано як легковий автомобіль позивача Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1 , в місті Маріуполі по проспекту Будівельників проїжджає під світлофором, на якому горить червоний сигнал. При цьому будь-яких дорожніх знаків або дорожньої розмітки в місці розташування світлофору не має. На представлених до матеріалів справи фотознімків так само зафіксовано відсутність будь-яких дорожніх знаків або дорожньої розмітки в місці розташування світлофору, щоб вказувало на необхідність зупинки перед світлофором.

При цьому, згідно з пунктом 16.8 Правил дорожнього руху водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Як встановлено з матеріалів справи, зокрема представленої циклограми роботи світлофорного об`єкту на перехресті проспекту Будівельників та бульвару Шевченка, зазначене перехрестя складається з кількох виїздів з бульвару Шевченка на проспект Будівельників і після виїзду на проспект Будівельників в напрямку бульвару Шевченка перед перетином трамвайних колій встановлений світлофор, під яким не має дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) або дорожнього знаку 5.62, що зобов`язувало б водія в разі виїзду на перехрестя на дозволений сигнал світлофору здійснити зупинку перед цим повторним світлофором та не завершувати проїзд перехрестя у наміченому напрямку. Відсутність вказаного знаку та дорожнього розмітки обґрунтовано дозволяло позивачу застосувати правило проїзду перехрестя, передбачене пунктом 16.8 Правил дорожнього руху, та, здійснивши виїзд на перетин проїзних частин бульвару Шевченка та проспекту Будівельників згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, ОСОБА_1 мав право виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Таким чином з урахуванням існуючих доказів та встановлених обставин в діях позивача відсутні порушення правил дорожнього руху та склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, постанова відповідача не може вважатися правомірною та підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Надточия Юрія Віталійовича на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2020 року у справі № 264/3929/20 - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2020 року у справі № 264/3929/20 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко