Справа № 274/6388/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01 лютого 2021 року м. Житомир справа № 274/6388/20
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,
21 вересня 2020 року до Бердичівського міськрайонного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 .
Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду від 22 вересня 2020 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії передано для розгляду до Житомирського окружного адміністративного суду.
- визнати неправомірними дії, а саме: нечинною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та призначити пенсію відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зі зниженням пенсійного віку на 8 років з 21 квітня 2020 року, з підстав протиправності вказаної відмови на думку позивача.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 22 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.
20 січня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (а.с.34-36). Відповідно до змісту відзиву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що довідка №122 є основним документом, що визначає час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи з ліквідації наслідків аварії (до первинних документів, що стверджують періоди перебування в зоні відчуження належать: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей на виплату заробітної плати). Особи, які були призванні на військові збори, можуть підтвердити виконання робіт у зоні відчуження довідками військових частин про виконання робіт у зоні відчуження, архівними документами Міністерства оборони.
Як зазначає відповідач, позивачем до заяви про призначення пенсії було надано копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, довідку №452 від 27 березня 2020 року видану Центральним архівним відділом Національної гвардії України, де зазначено, що ОСОБА_1 вибув у військову частину НОМЕР_2 м.Славутич на полігонну практику з 7 жовтня 1987 року до 22 жовтня 1987 року, однак, населенні пункти чи об`єкти зони відчуження під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році не відображені.
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що позивачем не надано для призначення пенсії інших підтверджуючих документів про періоди роботи у населених пунктах чи об`єктах у зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, то на думку відповідача, рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку, згідно статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 9 липня 2020 року винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Так, у період з 7 жовтня 1987 року до 22 жовтня 1987 року ОСОБА_1 у складі Військової частини НОМЕР_2 , виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має 2 категорію учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_3 (а.с.6).
Крім того, у вказаній відповіді зазначено також, що Військова частина внутрішніх військ НОМЕР_4 приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 2 зоні відчуження з 26 квітня 1986 року до травня 1987 року, що ніби то суперечить інформації, зазначеній в архівній довідці від 27 березня 2020 року №424, виданій Центральним архівним відділом Національної гвардії України (а.с.8-9).
Позивач, не погодившись із відмовою ГУ ПФУ в Житомирській області, звернувся до суду із даним позовом та з метою захисту своїх прав на належне пенсійне забезпечення.
Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам суд виходить з наступного.
У силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).
Згідно зі статтею 10 Закону №796-XII, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Відповідно до абзацу третього пункту 1 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів на 8 років.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року (частина 2 статті 55 Закону №796-XII).
З аналізу положень статті 55 Закону №796-ХІІ слідує, що обов`язковою умовою для призначення пільгової пенсії відповідно до частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ є факт роботи в зоні відчуження протягом певного часу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №280/1162/16-а та від 8 серпня 2019 року у справі №533/95/17.
Таким чином, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який пропрацював у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 робочих днів, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1) передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до підпункту «ґ» пункту 7 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
У пункті 10 Порядку №22-1 уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів, а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження; в) довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Суд не погоджується із доводами відповідача, що надані позивачем документи не підтверджують його періоди роботи у населених пунктах чи об`єктах у зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, оскільки єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом №769-XIІ, зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС", яке позивач отримав у встановленому законом порядку.
Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд враховує таке.
Так, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2) Серія НОМЕР_3 (а.с.6).
З архівної довідки від 27 березня 2020 року №424, виданої Центральним архівним відділом Національної гвардії України, вбачається, що позивач вибув з НОМЕР_5 м.Золочів до НОМЕР_6 м.Славутич на полігонну практику з 07.10.1987 до 22.10.1987. В наказі командира ВЧ НОМЕР_4 №261 від 09.10.1987 позивач значиться таким, що прибув з НОМЕР_5 і на підставі розпорядження УВВ МВС СРСР по УРСР і МРСР №5959 від 06.10.1987 вибув з 08.10.1987 у НОМЕР_7 для проходження військового стажування (а.с.7).
Згідно архівної довідки в наказі командира НОМЕР_6 за №271 від 22 жовтня 1987 року значиться, що позивач прибув із зони Чорнобильської АЕС з 22.10.1987 після проходження навчального стажування та вибув до НОМЕР_5 м.Золочів до постійного місця служби (а.с. 7).
Згідно з Директивою начальника Головного штабу ЗСУ-ДГШ-63 від 14 квітня 1993 року в/ч 3031 року приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 18 травня 1987 року до 30 травня 1990 року. Місце дислокації с.Розсоха (а.с. 7).
Населений пункт с.Розсоха відноситься до 1 зони, згідно із Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України УРСР від 23 липня 1991 року №106.
Військова частина НОМЕР_8 , у якій проходив навчальне стажування позивач дислокувалась у АДРЕСА_2 .
Таким чином, у період з 7 жовтня 1987 року до 22 жовтня 1987 року позивач проходив військову службу у с.Розсоха, що разом становить 15 днів.
Отже, враховуючи архівні дані про місце дислокації підрозділу, в якому позивач проходив військову строкову службу - с.Розсоха (а.с.7) та період, протягом якого він виконував службові обов`язки в зоні відчуження в 1987 році, а саме: з 7 жовтня 1987 року до 22 жовтня 1987 року (наказ командира вказаної в/ч №261 на підставі розпорядження УВВ МВС СРСР по УРСР і МРСР №5959 та наказ командира в/ч НОМЕР_4 за №271 від 22 жовтня 1987 року). Всього: 15 діб, за умови необхідних - не менше 14.
Таким чином позивач проходив службу у с.Розсоха у період з 7 жовтня 1987 року до 22 жовтня 1987 року, що складає більше 14 днів у 1987 році, чого відповідачем не було враховано під час розгляду заяви.
Враховуючи те, що відповідачем не враховано, що позивач виконував службові обов`язки в зоні відчуження в 1987 році більше 14 днів, а повноваження щодо розрахунку страхового стажу відносяться до компетенції відповідача, суд зважаючи на те, що у даному випадку дискреційні повноваження відповідача щодо розрахунку страхового стажу не вичерпані, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 1 липня 2020 року про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін