Справа № 191/3705/20
Суддя: Кухар Д. О.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/3705/20
Провадження № 2-а/191/41/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кухар Д.О.

при секретарі Яніної О.В.

розглянувши без фіксування технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора лейтенанта поліції України 1 роти батальону №2 УПП в Запорізькій області Діалектової Єлизавети Михайлівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора лейтенанта поліції України 1 роти батальону №2 УПП в Запорізькій області Діалектової Єлизавети Михайлівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.10.2020 року о 10 годині 30 хвилин, позивач був зупинений працівниками поліції, а саме, ОСОБА_2 , яка пояснила, що він порушив правила дорожнього руху, а саме керував ТЗ по а/д М-18 біля буд. 47 по вул. Карпенка - Карого та перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 20 км/год., вимір зроблено приладом TruCam TC000549, чим порушив п.12.4 ПДР, і зараз на місці на вулиці вона винесе постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач заявив клопотання працівнику поліції, що бажає скористатись правовою допомогою адвоката у відповідній галузі права та перенести розгляд справи на понеділок або найближчу дату у зв`язку з тим, що в нього в машині перебувала важко хвора мати, яка потребувала швидкого переміщення у інший населений пункт. У якості доказу він надав працівникам поліції відповідний документ, який просив зафіксувати на вебкамеру. Попри все, в задоволенні клопотання йому було відмовлено. Оскільки, він не мав можливості довго чекати з наведених причин, і його ніхто не затримував, він залишив місто зупинки так як йому потрібно було відвезти важко хвору мати у м. Синельникове. Фактично, ще до розгляду справи, працівник поліції вже повідомив, що він порушив правила дорожнього руху і його буде притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Розгляд справи на місці не проводився. Постанову серії ЕАМ №3297811 про адміністративне правопорушення від 17.10.2020 року він отримав у поштовому відділені в м. Синельникове 27.11.2020 року, доказом чого є його розписка про отримання поштового відправлення. Відтак, позивач вважає дії працівника поліції щодо притягнення його мене до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП незаконними та необгрунтованими, а саму постанову такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Адміністративний матеріал, на підставі якого, так би мовити, була винесена вказана постанова, не містить таких доказів. Взагалі відсутній будь - який матеріал, який працівник поліції розглянув на місці події, як це передбачено чинним законодавством України. Звертає увагу також на рішення Конституційного Суду України №5-рп../ 2015 від 26 травня 2015 року по конституційному поданню Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КпАП України : положення статті 276 КпАП в частині "розгляду справи за місцем правопорушення потрібно трактувати наступним чином: "за місцем - значить в рамках відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Але не прямо на дорозі. Цього вже достатньо для того, щоб поставити під сумнів такий порядок винесення вищезазначеної постанови.

Відповідно до статті 251 КУцАП, сам адмінпротокол є доказом у справі. Але якщо справа за "поліцейською статтею, то ніякого протоколу за законом просто немає. А значить немає одного з основних доказів у справі. Така "гола постанова буде необґрунтованою, якщо вона не підтверджена відеозаписом самого порушення, де також видно, хто був за кермом. Згідно статті 256 КпАП, в протоколі вказуються і суть правопорушення, і обставини, і дані свідків і потерпілих, якщо вони є. А за відсутності протоколу зафіксувати належним чином дані свідків і потерпілих - просто ніде. Відсутність же доказів правопорушення - ще одна підстава скасування постанови судом. Як зазначив позивач, поліцейський одразу «визнав його винним» у здійсненні ним адміністративного правопорушення. Однак, розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечень чи пояснень щодо доказів, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. За таких обставин його процесуальні права при такому «розгляді» справи грубо порушено.

Враховуючі вищевикладене вважає, що постанова серії ЕАМ № 3297811 про адміністративне правопорушення винесена упереджено, з порушеннями його прав та чинного законодавства України, є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Матеріали справи не містять підтверджень, що позивач допитувався/надавав пояснення щодо зазначених обставин, надавав особі, яка розглядала справу докази на підтвердження своєї невинуватості, чи такі, що виключають чи пом`якшують його відповідальність, матеріали справи також не містять його клопотань про його бажання скористатися правовою допомогою адвоката та відкладення розгляду справи.

Оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів (саме така позиція висловлена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті"). Як вбачається з постанови п.8 «Права за ст.268 КУпАП та строк оскарження за ст.289 КУпАП йому роз`яснено - від підпису відмовився». Проте, вказане не відповідає дійсності, оскільки ніхто не давав йому для підпису будь - якого документу. Також в п.9 постанови зазначено, що він відмовився від підпису про отримання вказаної постанови, що також не відповідає дійсності, оскільки в його присутності не було винесено постанову, та фактично не було ще розгляду матеріалу про адмінправопорушення. В цьому ж пункті зазначено, що копію постанови надіслано йому рекомендованим листом за вих.№36П від 18.10.2020 року, але на поштовому конверті міститься дата 29.10.2020 року. Згідно до пошукової системи на сайті «Укрпошти» за номером відправлення 010 також вбачається, що відправлення поступило до поштового відділення у м. Запоріжжя 29.10.2020 року, а вручене йому 27.11.2020 року. На думку позивача, відповідач не довів вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки ніяких доказів такого не надав, а саме того, що 17.10.2020 року він рухався в зоні дії знаку, який обмежує швидкість руху (якого знаку), за адресою: а/д М-18 біля будинку 47 по вул. Карпенка - Карого рухався зі швидкістю 78 км/годину, принаймні йому для ознайомлення таких доказів не наддав, а в постанові в «п.2» зазначено місце розгляду справи: «Запорізька, Шевченківський, м. Запоріжжя, траса М-18». Тобто де конкретно відбувся розгляд справи на трасі М-18 не вказано. Під час розгляду справи відповідач не встановив обставин, які б могли пом`якшити покарання, у разі його доведення, або звільнити взагалі від накладення адміністративного стягнення. Крім того порушив його права на захист та справедливий, неупереджений розгляд справи. Позивач передбачає, що матеріали справи можуть містити відеозапис, долучений відповідачем. Разом з тим, прошу суд критично ставиться до вказаного відеозапису, як до доказу, з огляду на те, що такий запис не є додатком постанови про адміністративне правопорушення, та не підтверджує безпосередньо факту вчинення правопорушення. В пункті 7 Постанови зазначено, що до постанови додаються: Ар29, але ніяких додатків до постанови додано не було. Постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. На його думку ця обставина обгрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення ним правопорушення.

У зв`язку з цим, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ № 3297811 від 17.10.2020 року про адміністративне правопорушення, а провадження по справі закрити.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині. Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Відповідно потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Матеріалами справи встановлено, що інспектором УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Діалектовою Єлизаветою Михайлівною 17.10.2020 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ № 3297811, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.. Зазначене рішення обґрунтовано тим, що 17.10.2020 року о 10 год. 49 хв. 38 секунд в м. Запоріжжя траса М-18 км. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом по а/д М-18 булі буд. 47 по вул. Карпенка-Карого, перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 20 км/год. А саме рухався зі швидкістю 78 км/год. Вимір зроблено приладом TruCam TC000549, чим порушив п.12.4 ПДР Порушення швидкісного режиму в населених пунктах ( дозволено швидкість не більше 50 км./год.). З даної постанови також вбачається, що вона буда надіслана рекомендованим листом вих..№ 3680 від 18.10.2020 року.
Крім того, частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12 Правил дорожнього руху передбачені вимоги до швидкості руху. Так, п.12 пп.12.4 ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год..

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення. За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд, дослідивши матеріали справи, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, приходить до висновку, що остання не містить доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3. п.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, щ о при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при зверненні до суду з даною позовною завою було сплачено судовий збір в розмірі 420,40 грн., тому суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути з Управління патрульної поліції в Запорізькій області.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.5,9,76,77,241-246, 293, 295 КАС України, ч. 1 ст. 121, п.1 ч.1ст.247 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову інспектора УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Діалектової Єлизавети Михайлівни, Серія ЕАМ № 3297811 від 17.10.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ( 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги,96) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 (чотириста двадцять ) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. О. Кухар