Справа № 380/3639/20
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 січня 2021 року

м. Київ

справа № 380/3639/20

адміністративне провадження № К/9901/1103/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Юрченко В.П., Хохуляка В.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 у справі №380/3639/20 за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у травні 2020 року звернувся з позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виконання обов`язків по поверненню позивачу надміру сплачених митних платежів згідно із заявою від 24.03.2020;

- зобов`язати відповідача підготувати та передати висновок у відповідний орган Державного казначейства України для повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів на користь позивача у сумі 87989,78грн.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 21.07.2020 позовні вимоги задовольнив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 08.12.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 залишив без змін.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 ухвалені у справі, що призначена та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що правомірність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, тому позивач мав право на звернення до митного органу із заявою про повернення надмірно сплачених на підставі рішення про коригування митної вартості коштів. Натомість відповідач не виконав процедурних обов`язків щодо алгоритму дій, покладених на нього Порядком № 643, та не навів при цьому обґрунтованих підстав для відмови у наданні висновку.

Галицька митниця Держмитслужби звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за означеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано питання щодо переліку справ, які розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Отже ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення справи незначної складності та відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Матеріали касаційної скарги, як і посилання у ній на те, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики не свідчать про необхідність застосування, у даному випадку, підпунктів "а"-"г" пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020, прийняті у справі, що розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Галицькій митниці Держмитслужби у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 у справі №380/3639/20 за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду С.С.Пасічник В.П.Юрченко В.В.Хохуляк