Справа № 168/770/20
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 168/770/20
Провадження № 2-а/168/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

за участі: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка справу за позовом ОСОБА_1 до відділу патрульної поліції в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови серії ДПО 18 № 666328 від 17.10.2020 р., якою його притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що він рухаючись на автомобілі марки «Mitsubishi Pajero Sport», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Тимошенко перехрестя з вул. Ярослава Мудрого, не подавав сигнал повороту під час зміни напрямку руху.

Позов мотивований тим, що він не мав обов`язку подавати сигнал світловим покажчиком повороту, тому що рухався по головній дорозі і напрямок руху не змінював. Крім того, вказує, що будь-яких доказів порушення правил дорожнього руху, зокрема фото, відео фіксації, пояснень свідків відповідач не надав, а візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. У зв`язку з чим, штраф є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 29.10.2020 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

10.11.2020 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 11.12.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 25.11.2020 р. за клопотанням позивача до участі у справі залучено співвідповідача Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Представник відповідача відділу патрульної поліції в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Гапонюк І.М. у відзиві на позовну заяву ствердив, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 17.10.2020 р. під час несення служби в м. Ковель по вул. Ярослава Мудрого, патрульним екіпажем в складі інспектора роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП Жильцової М.І., було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Sport» з номерним знаком « НОМЕР_1 » - 17.10.2020 р. о 11 год. 20 хв. в м. Ковель по вул. Ярослава Мудрого керував транспортним засобом та виїжджаючи на перехрестя вулиць Ярослава Мудрого і Тимошенка, при зміні напрямку руху не увімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР України.

Водія транспортного засобу було зупинено на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Встановивши особу водія та факт порушення вимог п. 9.2 «б» ПДР України, інспектором роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП Жильцовою М.І. при врахуванні ст.ст. 222, 272, 251, 252, 280 КУпАП було прийнято рішення про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Інспектором було винесено постанову серії ДПО18 № 666328 від 17.10.2020 р. за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 425 грн., відповідно до санкції ч.2 ст. 122 КУпАП. Крім того ОСОБА_1 , рухаючись транспортним засобом здійснив маневр, оскільки його транспортний засіб не рухався прямолінійно, що підтверджується відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в автомобілі працівників патрульної поліції.

Враховуючи, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП розглянута посадовою особою, яка уповноважена КУпАП розглядати справи про вчинення адміністративних правопорушень, вона є суб`єктом владних повноважень, справа розглянута в межах наданих повноважень, при прийняті рішення було оцінено докази за внутрішнім переконанням в їх сукупності та керуючись законом і правосвідомістю. Справа про адміністративне правопорушення розглянута в строк, стягнення накладено в межах санкції передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП під час виконання службових обов`язків з дотриманням процедури розгляду справи, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав із викладених у ньому підстав та просить позов задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань до суду не подав.

Заслухавши пояснення позивача, спеціаліста, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додаються відео з бодікамери, відео з відео реєстратора, отже надані відеозаписи є доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КАС України. Таким чином, суд приймає до уваги відеозапис процедури розгляду справи за ч. 2 ст. 122 КУпАП та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

Водій як учасник дорожнього руху зобов`язаний неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху (п.1.3).

З матеріалів справи встановлено, що постановою серії ДПО 18 № 666328 від 17.10.2020 р., прийнятою у справі про адміністративне правопорушення інспектором роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП молодшим лейтенантом поліції, ОСОБА_2 позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу, в розмірі 425 грн., оскільки водій транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Sport» з номерним знаком « НОМЕР_1 » - 17.10.2020 р. о 11 год. 20 хв. в м. Ковель по вул. Ярослава Мудрого керував транспортним засобом та виїжджаючи на перехрестя вулиць Ярослава Мудрого і Тимошенка при зміні напрямку руху не увімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР України.

Відповідно до п. 9.2. (б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п. 9.4. ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом (п. 1.10 ПДР України).

Суд зазначає, що у п. 1.10 ПДР України не міститься визначення термінів «поворот» однак, із системного аналізу норм ПДР України можна дійти висновку, що «поворотом» слід вважати зміну напрямку руху ліворуч або праворуч.

Судом переглянуті відеозаписи, які були надіслані відповідачем на оптичному носії «DVD-R», з яких встановлено, що дане перехрестя є нерегульованим перехрещенням нерівнозначних доріг. Дійсно транспортний засіб позивача, вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення, рухався по головній дорозі позначеній знаками 2.3. «Головна дорога» та табличкою 7.8. «Напрямок головної дороги» ПДР України, та виїжджаючи на перехрестя вулиць Ярослава Мудрого - Тимошенка не ввімкнув покажчик повороту, чого сам позивач не заперечував на місці зупинки і не заперечує в позовній заяві і в суді.

Разом з тим, з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що рухаючись по вул. Ярослава Мудрого в напрямку м. Луцьк, позивач не змінював напрямку руху, тобто не здійснював повороту ліворуч чи праворуч на вказаному перехресті, а рухався прямо (в напрямку м.Луцьк), продовжуючи рухатися по напрямку головної дороги, на якій розташований знак 2.3 «Головна дорога» з табличкою із зазначенням напрямку головної дороги 7.8.

Знак додаткової інформації 7.8. «Напрямок головної дороги» містить лише напрямок головної дороги, що в цьому випадку є вигином головної дороги, а не зміною напрямку руху на перехресті, як вказує відповідач під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Не можуть бути взяті до уваги також посилання у відзиві на позов на те, що позивач зобов`язаний увімкнути покажчик повороту, оскільки він не рухався прямолінійно по головній дорозі.

Відповідно до п.1.10. ПДР України перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що заокругленість дороги є одним із елементів дорожніх умов та, на відміну від маневрів, не залежить від дій водія, оскільки є геометричним параметром дороги.

При цьому, обов`язок вмикати світловий покажчик повороту виникає у випадку: перед початком руху, зупинкою, перестроюванням, поворотом, розворотом.

Світловий покажчик повороту як попереджувальний сигнал необхідний для інформування інших водіїв про зміну напрямку руху та надання їм можливості скоригувати свої дії (вибрати безпечну швидкість, перестроїтись в іншу смугу руху, тощо) з урахування відповідного маневру водія, який подає попереджувальний сигнал.

При цьому, такий геометричний параметр дороги як заокругленість, є незмінною та передбачуваною дорожньою умовою, яку водії зобов`язані враховувати в незалежності від дій інших водіїв.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2018 року по справі № 428/5071/16-а.

Відповідно до наданих відповідачем відеозаписів, на тій ділянці дороги, де він на думку відповідача вчинив правопорушення, дорога має вигин по ходу руху автомобіля під керуванням позивача. Вказаний вигин дороги є незмінним та передбачуваною дорожньою умовою, в той час як проїзд транспортного засобу по такому заокругленню дороги не є маневром та не потребує увімкнення світлового покажчика повороту.

У судовому засіданні спеціаліст - викладач Старовижівського класу Волинської приватної автошколи Барчук В.С. надав роз`яснення про те, що перехрестя вул.Я.Мудрого та вул.Тимошенко в м.Ковелі є нерегульованим перехрестям нерівнозначних доріг і водій повинен керуватись дорожніми знаками, що регулюють рух по ньому. При русі по головній дорозі в напрямку з вул. Я.Мудрого в напрямку м.Луцька водій не змінює напрямку руху, тому не потрібно вмикати показчики повороту праворуч, оскільки це введе в оману інших учасників дорожнього руху, зокрема тих, хто виїжджає на перехрестя з напрямку м.Ковеля і створить їм аварійну ситуацію і також не можливо дотримати вимоги про ввімкнення завчасно покажчика ліворуч. Головна дорога, по якій на перехресті рухався позивач має вигин, рух по якому не потребує ввімкнення повороту.

Таким чином, встановлено, що позивач рухався по головній дорозі, позначеній знаками 2.3. «Головна дорога» та 7.8. «Напрямок головної дороги» ПДР України. При цьому напрямку руху не змінював, перестроювання не здійснював, не здійснював поворотів ліворуч чи праворуч (відповідно до встановленого в даному випадку дорожнього знаку - на другорядні дороги), не здійснював розворот, відтак продовжив рух прямо, по головній дорозі, що свідчить про відсутність обов`язку, передбаченого п. 9.2. (б) ПДР України, а саме подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

За таких обставин, відповідачем не доведено, що у діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування постанови від 17.10.2020 р. серії ДПО 18 № 666328. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, викладені в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а отже позов, підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, в позові до відділу патрульної поліції в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області, слід відмовити, оскільки відділ патрульної поліції не є окремою юридичною особою, а є лише структурним підрозділом Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

Відтак є неналежним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ст. 139 КАС України з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань слід стягнути на користь позивача 420 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242-247, 272, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову інспектора роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенанта поліції Жильцової М.І. про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн., щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 666328 від 17.10.2020 р., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу патрульної поліції в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Старовижівський районний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Відділ патрульної поліції в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області, адреса місця знаходження: вул. Незалежності, 156, м. Ковель, Волинська область.

Відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, адреса місця знаходження: вул.Залізнична, 15, м. Луцьк, Волинська область.

Суддя О. Й. Хаврона