Справа № 520/16865/2020
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2021 р. № 520/16865/2020
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мар`єнко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 7 пов., м. Харків,61022), Харківської обласної державної адміністрації (вул. Сумська, 64, м.Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Харківської обласної державної адміністрації, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 3.1, п. 3.2 Протоколу №4 від 13.05.2020 року засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, щодо визнання необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення «Особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» категорії 1 серії НОМЕР_1 , видане Донецькою обласною державною адміністрацією 01 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_1 та відмови ОСОБА_1 у заміні посвідчення відповідно до вимог постанови КМУ від 11.07.2018 року №551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян»;

- зобов`язати Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян при Харківській обласній державній адміністрації повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 щодо заміни посвідчення «Особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» категорії 1 серії НОМЕР_1 видане Донецькою обласною державною адміністрацією 01 лютого 2008 року.

В обґрунтування позовних позивач зазначив, що п. 3.1, п. 3.2 Протоколу №4 від 13.05.2020 року засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, щодо визнання необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення «Особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» категорії 1 серії НОМЕР_1 , видане Донецькою обласною державною адміністрацією 01 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_1 є протиправними, оскільки з 07.03.1988 року по 22.05.1988 року позивач виконував службові обов`язки у складі військової частини НОМЕР_3 щодо ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Від представника відповідача - Васильєва С.В., через канцелярію суду, надійшов письмовий відзив на позовну заяву в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах чинного законодавства України, посилаючись на архівну довідку в якій відображено лише 26 днів виїздів позивача до зони відчуження та лист №391/0/78-20/291 від 04.031988 року Мінсоцполітики.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи положення ч.11 ст.126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 , був призваний на військові збори Цетральним міським РВК м. Горлівка для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В період часу з 07 березня 1988 року но 22 травня 1988 року року ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_3 виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

01 лютого 2008 року позивачу було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, орган який видав посвідчення Донецька обласна державна адміністрація (а.с.10).

Також, 29.01.2008 року позивачу було видано посвідчення серії НОМЕР_4 (а.с.10) щодо статусу інваліда 3 групи, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (ЧАЕС).

Згідно витягу з протоколу №4 від 13.05.2020 року Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян вирішили, що ОСОБА_1 необґрунтовано видано посвідчення «Особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» категорії 1 серії НОМЕР_1 , видане Донецькою обласною державною адміністрацією 01 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_1 - не підтверджується виконання робіт у зоні відчуження у 1988 році впродовж 30 календарних днів. Відмовити ОСОБА_1 у заміні посвідчення відповідно до вимог постанови КМУ від 11.07.2018 року №551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян».

Підставою для винесення спірного рішення у формі протоколу відповідачем зазначено недотримання вимог п.10 та п.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме перебування позивача у зоні відчуження.

Позивач не погодився із вищевказаним рішенням у формі протоку №4 про визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, вважає його протиправним та необґрунтованим, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

На вимогу суду, відповідачем надано копії особової справи позивача, а саме:

- копію довідки командира в/ч НОМЕР_3 від 23.05.1988 № 572 про виконання службових обов`язків позивача у складі в/ч НОМЕР_3 у період з 07.03.1988 по (сімдесят вісім днів) та на оплату праці у кратних розмірах за 57 днів;

- копію військового квитка НОМЕР_5 із штампом про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та дозу опромінення 7,682 БЕР;

- довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 20.11.2018 № 179/1/15811, в якій зазначається, що ОСОБА_1 прибув до в/ч НОМЕР_6 для проходження спеціальних зборів із ІНФОРМАЦІЯ_1 07.03.1988 та вибув 27.04.1988 у в/ч НОМЕР_3 . Дні виїздів в зони не відображені. Доза опромінення не відображена (журнал обліку доз опромінення в/ч НОМЕР_6 знищений по причині великого забруднення). Місце дислокації в/ч НОМЕР_6 с. Оране;

- довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 20.11.2018 №179/1/15812, в якій зазначається, що ОСОБА_1 прибув до в/ч НОМЕР_3 27.04.1988, вибув 23.05.1988 по закінченню спеціальних зборів та відображено 26 днів виїздів в зони на об`єкти, населені пункти. Доза опромінення 6,426 (одиниці виміру не відображені). Місце дислокації в/ч НОМЕР_3 с. Оране.

Відповідно до експертного заключення №17072/9-3 від 02.03.1999 року Донецької регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру, ОСОБА_1 було констатовано діагноз: "психоорганический синдром с умеренно-выраженным снижением личности, вследствии органического поражения головного мозга. Сопутствующие заболевания Гипертоническая болезнь вторая стадия. ИБС, атеросклеротический кардиосклероз.Хр.гастродуоденит.». Захворювання пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 11).

27.01.2003 року позивачу видана довідка МСЕК серії МСЕ за №141537, відповідно до якого, останній є інвалідом 3-ї групи - безстроково (а.с. 12), згідно довідки МСЕК №051948 від 27.01.2003 року (а.с.13) позивач має 60% втрати професійної працездатності.

Крім того, позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою №6337-26125 від 18.11.2014 року (а.с.9).

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно примітки до зазначеної статті, до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 Закону №796-XII (у редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС), особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Згідно зі статтею 65 Закону №796-XII (у редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (частина перша). Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (абзац другий частини четвертої).

На час видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС порядок видачі таких посвідчень здійснювався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501 "Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до абзацу четвертого пункту 10 вказаного порядку, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: посвідчення про відрядження в зону відчуження; військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження; довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження ( із зазначенням кількості днів і населеного пункту); рішення суду про встановлення факту перебування в зоні відчуження (пункти "а"-"г").

Пізніше, постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 було затверджено новий "Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", (далі - Порядок №51), пунктом 3 якого встановлено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору "Перереєстровано" і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" і "Постраждалий від Чорнобильської катастрофи" (категорії 1, 2, З серії А) без відмітки про перереєстрацію, передбачену у абзаці першому пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. №135 (Офіційний вісник України, 1997 р., число 6, с. 68, число 34, с. 7; 1998 р., №19, ст. 681), з тимчасовими вкладками затвердженого цією постановою зразка для осіб, які станом на 1 жовтня 1998 р. не отримали відповідної довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 1 травня 1999 року.

Отже, оскільки згідно п. 10 Порядку №51 одним з документів на підставі яких провадиться видача посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є військовий квиток і довідка командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження, суд вважає, що довідка командира в/ч 62910 від 23.05.1988 № 572 (№309/9) про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження, яка також підписана начальником фінансової служби про виконання службових обов`язків позивача у складі в/ч НОМЕР_3 у період з 07.03.1988 по (сімдесят вісім днів) та на оплату праці у кратних розмірах за 57 днів, та копію військового квитка НОМЕР_5 із штампом про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та дозу опромінення 7,682 БЕР, довідку МСЕК серії МСЕ за №141537, експертне заключення №17072/9-3 від 02.03.1999 року - беззаперечним свідченням того, що позивач виконував роботи у зоні відчуження, а отже, надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видача посвідчення серії, були проведені відповідно до чинного на той час законодавства, тому що позивач працював в зоні відчуження понад 14 днів (26 днів).

Посилання відповідача на довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 20.11.2018 №179/1/15812, в якій зазначається, що ОСОБА_1 прибув до в/ч НОМЕР_3 27.04.1988, вибув 23.05.1988 по закінченню спеціальних зборів та відображено 26 днів виїздів в зони на об`єкти, населені пункти, суд вважає помилковим в частині відображення 26 днів, оскільки згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 20.11.2018 № 179/1/15811, вбачається, що ОСОБА_1 прибув до в/ч НОМЕР_6 для проходження спеціальних зборів із ІНФОРМАЦІЯ_1 07.03.1988 та вибув 27.04.1988 у в/ч НОМЕР_3 , що складає більше 30 днів. При цьому у вказаній довідці дні виїздів в зони не відображені, доза опромінення не відображена, оскільки журнал обліку доз опромінення в/ч НОМЕР_6 знищений по причині великого забруднення, тому і дні виїздів не завжди могли фіксуватись, що також вказано у поясненнях позивача, наданих до комісії 13.12.2019 року.

Суд враховує, що факт перебування позивача 26 дні в зоні відчуження не заперечується відповідачем, проте різниця у 4 дні, як підстава для невидачі посвідчення ОСОБА_1 , з урахуванням даних довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 20.11.2018 № 179/1/15811, з урахуванням інвалідності, захворювань позивача та статусу внутрішньо переміщеної особи, є порушенням прав позивача.

Своїми діями відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, що суперечить вимогам статті 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві праці та соціальної політики України при прийнятті оспорюваного рішення не враховано, що первинне рішення про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС було прийняте на підставі статті 10 Закону №796-XII у редакції від 19.12.1991 року.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 7 пов.,м. Харків,61022), Харківської обласної державної адміністрації (вул.Сумська, 64, м.Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 3.1, п. 3.2 Протоколу №4 від 13.05.2020 року засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, щодо визнання необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення «Особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» категорії 1 серії НОМЕР_1 , видане Донецькою обласною державною адміністрацією 01 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_1 та відмови ОСОБА_1 у заміні посвідчення відповідно до вимог постанови КМУ від 11.07.2018 року №551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян».

Зобов`язати Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян при Харківській обласній державній адміністрації повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 щодо заміни посвідчення «Особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» категорії 1 серії НОМЕР_1 , виданого Донецькою обласною державною адміністрацією 01 лютого 2008 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мар`єнко Л.М.