Справа № 640/12355/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Київ № 640/12355/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВЕСТФРОСТ»
доГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 11 березня 2020 року №, №, №, №,-
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВЕСТФРОСТ» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 11 березня 2020 року №, №, №, №.

В обґрунтування позову зазначає, що наказ, на підставі якого було проведено перевірку прийнятий без наявності на те правових підстав, з порушенням порядку, встановленого Податковим кодексом України, також вказав, про протиправність податкових повідомлень-рішень від 11 березня 2020 року №, №,

№, №, прийнятих відповідачем на підставі висновків акта № 17/26-15-05-07-01-22/41498579 від 03.02.2020, в якому зафіксовані результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» (далі по тексту - ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП») за вересень 2018 року, з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОМІНОН» (далі по тексту ТОВ «ДОМІНОН») за квітень 2018 року, показників податкових декларацій з податку на додану вартість та за 2018 рік показників фінансової звітності з їх відображенням у деклараціях з податку на прибуток підприємств. Також вказав на те, що реальність вчинення господарських операцій за період, визначений в акті перевірки, повністю підтверджується первинними документами, податкові накладні, на підставі яких позивачем суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту, складені у відповідності до вимог статті 201 Податкового кодексу України, докази позбавлення контрагентів цивільної дієздатності, а також статусу платника податку на додану вартість на момент здійснення ним у відповідному податковому періоді господарської операції відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, або заяву про визнання позову.

13 липня 2020 року (вхідний № 03-14/97747/20) представником ГУ ДПС у м. Києві надано до суду відзив, в якому відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Відзив обґрунтовано тим, що висновки акту перевірки є обґрунтованими, підстав для скасування спірних рішень не вбачається, оскільки, на думку податкового органу, операції по взаємовідносинах між позивачем та його контрагентами не мали реального характеру. Крім того зазначив, що згідно відібраним поясненням у громадянина ОСОБА_1 , останній повідомив, що не мав жодного відношення до створення та діяльності ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП». Згідно відібраним поясненням у громадянина ОСОБА_2 , останній повідомив, що не мав жодного відношення до створення та діяльності ТОВ «ДОМІНОН».

22 липня 2020 року (вхідний № 03-14/103158/20) позивачем надано до суду відповідь на відзив згідно якого позивач вказує на те, що відомості, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків, в Єдиному реєстрі судових рішень відсутній вирок суду стосовно винних осіб ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» чи ТОВ «ДОМІНОН», станом на день розгляду справи до суду будь-який обвинувальний вирок не направлено. Отже, на думку позивача, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не навів будь - яких переконливих доводів та не надав належних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснення між позивачем та його контрагентами господарських операцій, та/або свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, та/або про наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача, як платника податків та виключають право на формування показників податкового кредиту за наслідками спірних господарських операцій.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УСТАНОВИВ:

ГУ ДПС у м. Києві на підставі наказу від 20.01.2020 №541 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинам з ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» () за вересень 2018 року, з ТОВ «ДОМІНОН» () за квітень 2018 року показників податкових декларацій з податку на додану вартість та за 2018 рік показників фінансової звітності з їх відображенням у деклараціях з податку на прибуток підприємств.

За результатами перевірки складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» № 17/26-15-05-07-01-22/41498579 від 03.02.2020, яким встановлено порушення позивачем вимог, зокрема:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на суму 249 400,00 грн. та занижено податок на прибуток на 2018 рік на суму 194 121,00 грн.

- пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, пункту 201.1 пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого, встановлено завищення від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 185 201,00 грн., в тому числі по періодам:

- квітень 2018 рік - 86 261,00 грн.

- вересень 2018 рік - 98 110,00 грн. та заниження податку на додану вартість на загальну суму 36 107,00 грн., у тому числі:

- квітень 2018 року - 36 107,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки № 17/26-15-05-07-01-22/41498579 від 03.02.2020, Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 11 березня 2020 року:

№, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 249 400,00 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 242 651,00 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів на суму 54 151,00 грн.;

№, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість та застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 185 201,00 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими на підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві, позивач направив до Державної податкової служби скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення.

За результатами розгляду скарги рішенням Державної податкової служби України «Про результати розгляду скарги» від 22.05.2020 № 16907/6/99-00-08-05-03-06 залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу - без задоволення.

Незгода позивача з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями відповідача обумовила його звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Щодо твердження позивача, що наказ, на підставі якого було проведено перевірку прийнятий без наявності на те правових підстав, з порушенням порядку, встановленого Податковим кодексом України, судом встановлено наступне.

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм вбачається, що документальна позапланова виїзна перевірка призначається на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової виїзної перевірки.

Так, відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється у випадку виявлення недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна позапланова виїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає за наявності двох умов: 1) виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 2) не надання платником пояснень та їх документальних підтверджень на запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Як свідчить зміст наказу № 541 від 20.01.2020, в якості підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача зазначено підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Наявні у справі докази підтверджують, що відповідач звернувся до ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» () із запитом про надання інформації (пояснень та її документальних підтверджень) №150731/10/26-15-14-07-01-15 від 09.08.2019, в якому, посилаючись на підпункти 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, підпункт 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, пункту 73.3 статті 73 та підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, пункту 14 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245, просив надати пояснення та їх документальне підтвердження (засвідчені підписом посадової особи позивача та скріплені печаткою (за наявності) копії первинних документів, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) із ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» () за вересень 2018 року, з ТОВ «ДОМІНОН» (), за вищезазначені періоди, а також щодо використання у власній господарській діяльності позивача вище переліченого товару, отримання якого документально оформлено у відносинах із зазначеним платником податків.

Підставою для звернення із таким запитом зазначено виявлення ГУ ДФС фактів, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» () даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» (), що містяться в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року, у сумі 98939,66 грн., ТОВ «ДОМІНОН» (), що містяться в податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 року у сумі 122368,50 грн. та за 2018 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства.

У відповідь на вказаний запит, позивач у листі від 30.08.2019 вих. №300819-1 відмовив ГУ ДПС у м. Києві в наданні запитуваної інформації та документів з підстав не відповідності запиту підпунктам 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою призначення позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є ненадання платником податків пояснення та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, наведеній у постановах від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14 та від 16 лютого 2016 року №1-2749а15, виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

Таким чином, з урахуванням ненадання платником податків пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту, суд приходить до висновку, що наказ ГУ ДФС від 20 січня 2020 року №541 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» є обґрунтованим та таким, що прийнятий за наявності на те правових підстав, встановлених Податковим кодексом України.

Щодо оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень, судом встановлено наступне.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Отже, об`єктом справляння податку на прибуток є фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності підприємства, за правилами бухгалтерського обліку та відкоригований на різниці, передбачені Податковим кодексом України.

Таким чином, доходи і витрати беруть участь у розрахунку податку на прибуток, водночас визначальним для цілей податкового обліку є те, що такі витрати та доходи повинні бути сформовані на підставі реальної господарської операції, яка фактично здійснюється саме тим суб`єктом господарювання, який зазначений в первинних документах.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів та послуг.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Між тим, як передбачено пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з підпунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз положень податкового законодавства, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: - фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; - документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; - придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; - наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; - наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); - наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України та підписана уповноваженою особою.

Водночас, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановлено абзацом 5 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону №996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Між тим, відповідно до пунктів 2.4, 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 (далі - Положення №88) первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З метою встановлення факту реального здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

З акту перевірки вбачається, що порушення вимог податкового законодавства зі сторони ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» відбулось внаслідок взаємовідносин з ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» (договір поставки від 17.09.2018 № 170918), ТОВ «ДОМІНОН» (договір поставки від 16.04.2018 № 160418).

З письмових заперечень відповідача вбачається, що на виконання умов зазначених договорів позивачем виписано видаткові накладні:

ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» видаткові накладні: № 1 від 17.09.2018, №2 від 17.09.2018, № 3 від 25.09.2018 з номенклатурою товару - кабель, клавіатура, ключ, кнопка, короб та інше на загальну вартість 593 637,96 гривень у тому числі ПДВ 98 939,66 гривень;

ТОВ «ДОМІНОН» видаткові накладні: № 63 від 16.04.2018, №64 від 23.04.2018, № 65 від 26.04.2018 з номенклатурою товару - модуль, магніконтакт, кронштейн, коробка, конвертер, модуль та інше на загальну вартість 734 211,00 гривень у тому числі ПДВ 122 368,50 гривень.

Відповідно до даних банківських виписок, перевіркою встановлено перерахування грошових коштів ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» на поточний рахунок ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» на загальну суму 593 637,96 гривень.

Дебіторська та кредиторська заборгованість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по розрахунках із контрагентом ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» відсутня.

Відповідно до даних банківських виписок, перевіркою встановлено перерахування грошових коштів ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» на поточний рахунок ТОВ «ДОМІНОН» на загальну суму 734 211,00 гривень.

Дебіторська та кредиторська заборгованість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по розрахунках із контрагентом ТОВ «ДОМІНОН» відсутня.

Перевіркою встановлено, що зазначені товариства не могли поставляти товари на адресу позивача, за наявності таких обставин:

- відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської діяльності;

- відсутній кваліфікований персонал;

- відсутні основні фонди;

- податкова звітність з податку на додану вартість за перевіряємий період з явними ознаками маніпулювання;

- наявні письмові пояснення директорів про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності підприємств;

- наявна картка суб`єкта фіктивного підприємства з ознаками фіктивності - зареєстровано на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи.

При проведенні аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та отриманої податкової інформації по контрагентам-постачальникам ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» та ТОВ «ДОМІНОН» встановлено невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару.

У акті перевірки зазначено, що при подальшому дослідженні ланцюга постачання товарів, придбаних ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» у контрагентів-постачальників ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» та ТОВ «ДОМІНОН», встановлено відсутність фактичного здійснення господарських операцій, оскільки відсутнє джерело походження товарів, що не дає можливості відстежити постачальників по ланцюгу, а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у взаємопов`язаних без фактичного їх здійснення господарських операціях ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ».

Зазначено, що за результатами проведеного аналізу та здійснених заходів неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських операції ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» з платником податків контрагентом ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» та контрагентом ТОВ «ДОМІНОН».

Крім того, відповідно до пояснень директора ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» ОСОБА_1 від 26.06.2018, відібраних старшим о/у ОУ ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві капітаном податкової міліції, громадянин ОСОБА_1 до реєстрації та ведення в подальшому фінансово-господарської діяльності ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» не має жодного відношення, ніяких документів податкової та бухгалтерської звітності ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» не підписував.

Відповідно до пояснень директора ТОВ «ДОМІНОН» ОСОБА_2 від 20.11.2018, відібраних старшим о/у п`ятого відділу ОУ ГУ ДФС у м. Києві старшим лейтенантом податкової міліції, громадянин ОСОБА_2 до реєстрації та ведення в подальшому фінансово-господарської діяльності ТОВ «ДОМІНОН» не має жодного відношення, ніяких документів податкової та бухгалтерської звітності ТОВ «ДОМІНОН» не підписував.

Таким чином, з наданих позивачем до перевірки первинних документів вбачається, що вони підписані він імені директора контрагента позивача - ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» ОСОБА_1 , який заперечує свою участь у створенні та діяльності вказаного підприємства та директора контрагента позивача - ТОВ «ДОМІНОН» ОСОБА_2 , який також заперечує свою участь у створенні та діяльності вказаного підприємства.

Відтак, у перевіряємий період від імені ТОВ «ДОМІНОН» та ТОВ «ПАРТЕС БІЗНЕС ГРУП» діяли особи, які не мали законних повноважень на їх представництво та вчинення від їх імені юридично значущих дій, оскільки не мали жодного відношення до фінансово - господарської діяльності підприємства.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 листопада 2018 року у справі №826/14440/17 (адміністративне провадження №К/9901/57326/18) зазначив, що надані позивачем під час розгляду справи документи бухгалтерського обліку не спростовують тверджень контролюючого органу про те, що вищевказані контрагенти Товариства здійснюють фіктивну діяльність, а самі документи бухгалтерського обліку підписані особами, які заперечують свою участь у створенні та діяльності ТОВ «Маркет Торг», ТОВ «Альфацентавр Альянс» та ТОВ «Оптовик Про», зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, отже виписані від їх імені податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

З огляду на викладене, суд зазначає, що у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності, аналізуючи складені між позивачем та контрагентом первинні документи, що долучені до матеріалів справи, а також враховуючи викладені у постанові Верховного Суду висновки, ці документи не відповідають положенням законодавства та не містять обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктом 2.4 Положення, а тому вказані документи не мають юридичної сили та не підтверджують реальний рух активів, зміну зобов`язань та капіталу позивача.

Таким чином, матеріали справи не містять належних документів, підтверджуючих виконання ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» умов, визначених договором, що є підставою для висновку, що позивач, використовуючи лише документальне оформлення господарських операцій без фактичного їх здійснення від постачальників сформував податковий кредит внаслідок операцій, які фактично не здійснювалися.

Аналізуючи вище викладене, суд дійшов висновку про доведення відповідачем правомірності оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, у зв`язку із чим позовні вимоги ТОВ «ТД «ВЕСТФРОСТ» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяв згідно приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності прийнятих податкових повідомлень - рішень та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВЕСТФРОСТ» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВЕСТФРОСТ» (, адреса: 02094, місто Київ, вулиця Магнітогорська, буд. 1-Е)

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у м.Києві (04116, Київ, вул.Шолуденка, 33/19, )