Справа № 540/1262/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1262/20

Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Херсон, 27 серпня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Строй Мастер» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості № UA508040/2020/000030/2 від 23.03.2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Строй Мастер» звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA508040/2020/000030/2 від 23.03.2020.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, оскільки для митного оформлення імпортованих товарів ТОВ «КФ «Строй Мастер» надало документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за ціною договору, вказані документи на думку позивача не містять розбіжностей та є достатніми для визначення митної вартості за першим методом.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року, визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508040/2020/000030/2 від 23.03.2020 року про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто з Чорноморської митниці Держмитслужби (, 73000, м.Херсон, вул.Гоголя,13) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" (код ЄДРПОУ , 73000, м.Херсон, вул.Стрітенська, 21-А) сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Чорноморською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення судового рішення у даній справі, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування скарги, апелянт вказує, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано доводи митного органу про те, що у поданих Товариством документах було встановлено наявність невідповідностей, а саме:у наданому рахунку-фактурі від 20.12.2019 №BSM1912091 відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця. Також, рахунок не містить інформацію про валюту, в якій він виданий. Також, на думку апелянта, судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги що в рахунку на оплату №165 від 11.03.2020 від ТОВ «Лімертін КаргоДелівері» присутні витрати за транспортно-експедиторські послуги, надані Товариству позивача при здійсненні міжнародного перевезення вантажу у контейнері, які не включені до митної вартості товару, що суперечить п.5 ч.10 ст.58 МК України. Крім того, апелянт зазначає, що перевіркою додатково поданих декларантом документів прайс-листа компанії XUANCHENGBATHMALLSANITARYWARECO.LTD; та бізнес-пропозиції вказаної компанії, було встановлено, що у своїй сукупності зазначені документи не спростовують сумнівів щодо достовірності заявленого рівня митної вартості. Додатково наданий товариством прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців. Також, апелянт зазначає про неподання декларантом всіх витребуваних документів.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Справу розглянуто відповідно до ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, 10.11.2017 року між ТОВ "КФ Строй Мастер" (Покупець) та XUANCHENG BATHMALL SANITARY WARE CO., LTD (Продавець) був укладений контракт № CH-UA- 17/11/10.

23.03.2020 року декларантом підприємства ТОВ "КФ "Строй Мастер" () за договором про надання послуг митного брокера ФОП ОСОБА_1 до Чорноморської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію для здійснення митного оформлення товару №UA508040/2020/002517. Товар: «Ванни акрилові. Торговельна марка «LOTUS», задекларованого у товарній під категорії згідно УКТЗЕД, країна походження Китай, ввезено на умовах поставки «FORB -Wuhu», на виконання умов договору від 10.11.2017 № CH-UA- 17/11/10 укладеного між позивачем та XUANCHENG BATHMALL SANITARY WARE CO., LTD.

Під час декларування вказаних товарів у порядку, встановленому Митним кодексом України, позивачем була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно, а саме в сумі 27043,50 доларів США. Митна вартість визначалась за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у відповідності до ст. 57, 58 Митного кодексу України.

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості декларантом, надано наступні документи: пакувальний лист від 20.12.2019, рахунок - фактура № ВSМ191209-1 від 20.12.2019, коносамент SHALEG2001152 від 24.01.2020, транспортна накладна б/н від 20.03.2020, зовнішньо - економічний договір від 10.11.2017 № CH-UA- 17/11/10, декларація про походження товару №ВSМ191209-1 від 20.12.2019; банківський платіжний документ, що стосується товару №100 від 27.12.2019, №3 від 17.03.2020; рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно - експедиційні послуги №165 від 11.03.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1103/2-20 від 11.03.2020; доповнення до зовнішньо - економічного договору (контракту) №5 від 20.12.2019, б/н від 20.11.2018, б/н від 20.12.2019; договір (контракт) про перевезення №02012020-1 від 20.01.2020.

За результатами оцінки ризику щодо МД №508040/2020/002517 спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів та витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів з коментарем до них "можливе заниження митної вартості товару":

- перевірка достовірності декларування витрат на транспортування;

- посилити контроль правильності визначення митної вартості товарів;

- витребувати документи, які підтверджують митну вартість товарів та її складові.

Декларанту було запропоновано надати наступні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 Митного кодексу України: 1) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість навантаження, паркування, страхування; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас - листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МК України, декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

У відповідь на звернення щодо надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару, декларантом додатково було надіслано:

- прайс - лист фірми "XUANCHENG BATHMALL SANITARY WARE CO.,LTD";

- комерційну пропозицію фірми "XUANCHENG BATHMALL SANITARY WARE CO.,LTD";

23.03.2020, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА508040/2020/000030/2, в якому зазначено про наявність у поданих документах розбіжностей, а саме:

- у рахунку - фактурі від 20.12.2019 № ВSМ1912091 відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця. Також, рахунок не містить інформацію про валюту в якій він виставлений;

- у рахунку на оплату №165 від 11.03.2020 від ТОВ "Лімертін Карго Делівері" присутні витрати за транспортно - експедиторські послуги, надані експедитором для ТОВ "КФ Строй Мастер" при здійсненні міжнародного перевезення вантажу у контейнері PONU8221549, які не включені до митної вартості товару, що суперечить п. 5 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України. Також, відповідач посилається на те, що за інформацією фрахтового брокера IMEXRANS (www.seafreight.com.ua/ru/price) вартість доставки 40 - футового контейнера (20НС) до митного кордону України (порти Великої Одеси) з порту Shanghai (Китай) (географічно найближче розташований до порту WUHU, гирловий порт річки Янцзи), становить від 1825 до 2300 доларів США. Тоді як, у розпорядженні митниці наявний рахунок (165 від 11.03.2020 від ТОВ "Лімертін Карго Делівері") на компенсацію вартості перевезення контейнера № PONU8221549 згідно якого витрати пов`язані з доставкою вантажу становлять 25313,60 грн. (або 1000 доларів США по курсу на дату рахунку). Серед документів для підтвердження транспортних витрат, декларантом надано договір транспортного експедирування № 02012020-1 від 02.01.2020. Відповідно до п.1.1 даного договору експедитор (ТОВ "Лімертін Карго Делівері") зобов`язується забезпечити послуги з організації перевезення вантажів Клієнта (ТОВ «Строй Мастер»). Відповідач звертає увагу на те, що із вказаного договору не вбачається, що саме ТОВ "Лімертін Карго Делівері" встановлює вартість перевезення, надані до митного оформлення документи не містять посилань на визначення ціни перевезення (фрахту) безпосереднім перевізником товару.

За результатами проведеної з митним брокером консультації, митну вартість товару №1 було скориговано та визначено за резервним методом відповідно до зазначеної статті на підставі інформації наявної у митного органу МД від 05.02.2020 № UA100480/2020/800944, а саме:2,51 Дол. США/кг (числове значення митної вартості становить: 16775*2,51=42105,25 Дол.США).

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що декларантом митному органу були надані всі необхідні та достовірні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а тому коригування цієї митної вартості спірним рішенням було неправомірним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України, використовуються для нарахування митних платежів.

Частиною 2 статті 52 МК України закріплено обов`язок декларанта який заявляє митну вартість товару, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У відповідності до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина друга статті 53 МК України закріплює перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено у цій нормі.

При цьому, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 ст. 54 МК України).

Згідно з ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у частині другій статті 53 цього Кодексу) та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до положень ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно приписів ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст. 58 МК України).

З аналізу наведених правових норм слідує, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Згідно з ч.4 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У відповідності до ч.5 ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього (ст.60 МК України).

Таким чином, митний орган здійснює контроль заявленої декларантом митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості; має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та в разі виникнення сумніву щодо правильності зазначеної митної вартості товару має повноваження витребувати додаткові документи, які дають змогу об`єктивно підтвердити заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

При цьому, є обов`язковим наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості, позаяк саме з цією обставиною закон і пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Тобто, митним органом мають бути зазначені конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви щодо митної вартості товарів, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які конкретні документи необхідні для підтвердження відповідного показника.

Разом з тим,не зазначення в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням недостатності поданих декларантом документів, або того що подані документи викликають сумніви у достовірності зазначеної інформації у своїй сукупності, витребування митним органом додаткових документів без зазначення обставин, які такі документи можуть та повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Апеляційний звертає також увагу на те, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказані правові висновки повністю узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), тощо.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Як вірно встановив суд першої інстанцій, під час митного оформлення імпортованого товару Товариство надало Митниці документи відповідно до частини другої статті 53 МК України, а саме: зовнішньоекономічний договір від 10.11.2017 №CH-UA-17/11/10, в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо; пакувальний лист від 20.12.2019, рахунок - фактура № ВSМ191209-1 від 20.12.2019, коносамент SHALEG2001152 від 24.01.2020, транспортна накладна б/н від 20.03.2020, декларація про походження товару №ВSМ191209-1 від 20.12.2019; банківський платіжний документ, що стосується товару №100 від 27.12.2019, №3 від 17.03.2020; рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно - експедиційні послуги №165 від 11.03.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1103/2-20 від 11.03.2020; доповнення до зовнішньо - економічного договору (контракту) №5 від 20.12.2019, б/н від 20.11.2018, б/н від 20.12.2019; договір (контракт) про перевезення №02012020-1 від 20.01.2020.

Вказані документи містять дані щодо найменування, кількості, ціни товару, умов поставки, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту й один одному.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що Товариством до митниці було надано належний та достатній пакет документів на підтвердження правильності, повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Надані декларантом документи підтверджують всі складові задекларованої митної вартості товару, її числові значення та давали змогу митному органу визначити митну вартість товару за першим методом за ціною договору, та не містять розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей,.

Доводи контролюючого органу про неможливість врахувати рахунок-фактуру від 20.12.2019 № BSM-191209-1, як підтвердження вартісних показників товару через не наведення у документі даних щодо контракту, на виконання якого він виданий та банківських реквізитів продавця, відсутність інформації про валюту, в якій він виставлений судова колегія вважає необґрунтованими,виходячи з наступного.

У розумінні ч. 2 ст. 53 МК України, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу) є документом, яким підтверджується митна вартість товарів.

Рахунок - фактура (інвойс), як вірно зауважив суд першої інстанції, - у міжнародній комерційній практиці є документ (вид комерційного рахунку), в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний як супровідний документ.

Такий документ надається продавцем покупцю і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони постачаються покупцю, формальні особливості товару (колір, вагу та ін..), умови поставки та відомості про відправника та отримувача.

Затвердженої форми рахунку-фактури чи рахунку-проформи та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено.

Згідно загальносвітової практики, рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також, в рахунку - фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок.

Тобто, реквізити зовнішньоекономічної угоди не є обов`язковим реквізитом інвойсу (рахунку-фактури).

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з твердженням суду першої інстанції, що відсутність банківських реквізитів та посилання на контракт в інвойсі жодним чином не впливає на складові митної вартості та не може бути підставою для коригування митної вартості.

Необґрунтованими також є доводи апелянта про не включення, усупереч п.5 ч.10 ст.58 МК України, до митної вартості товару, витрат за транспортно-експедиторські послуги, надані експедитором для Товариства позивача при здійсненні міжнародного перевезення вантажу у контейнері PONU8221549, які присутні у рахунку на оплату № 165 від 11.03.2020 року від ТОВ «Лімертін Карго Делівері», виходячи з наступного.

Як вказує апелянт, згідно відомостей інтернет - ресурсу www.seafreight.com.ua/ru/price, за інформацією фрахтового брокера IMEXRANS вартість доставки 40 - футового контейнера (20НС) до митного кордону України, становить більше, ніж зазначено декларантом.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу митного органу на те, що згідно наданого декларантом до митного оформлення договору № 020/2020-1 транспортного експедирування від 02.01.2020, ТОВ "Лімертін Карго Делівері" (експедитор) зобов`язується організувати за рахунок ТОВ «КФ Строй Мастер» (клієнта) транспортно - експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно - експедиторських послуг клієнтові за погодженням сторін.

Умови перевезення, вид і найменування вантажу, вид транспорту, розмір плати експедиторові, пункти відправлення та призначення, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються за угодою сторін і оформляються заявками. (п. 1 та п.2 Договору).

ТОВ "Лімертін Карго Делівері" на виконання договору № 020/2020-1 від 02.01.2020 виставлено рахунок №165 від 11.03.2020р. на ім`я ТОВ «КФ Строй Мастер», у якому сторони дійшли згоди про те, що вартість перевезення вантажу (одного 40-фунтового контейнера № PONU8221549) за межами державного кордону становить 25313,50 грн.

Аналогічна інформація містить і у довідці про транспортні витрати № 1103/20-20 від 11.03.2020, виданої ТОВ "Лімертін Карго Делівері", згідно якої транспортні витрати з доставки вантажу в контейнері № PONU8221549 по коносаменту SHALEG2001152 від 24.01.2020 по маршруту порт WUHU (China) - порт Південний (Україна) склали 25313,50 грн.

Таким чином, колегія суддів знаходить ґрунтовним висновок суду першої інстанції про те, що за наявності інформації щодо узгодженої сторонами суми витрат на перевезення товару, необґрунтованими є посилання відповідача на інформацію з інтернет - ресурсів, як на підставу для коригування митної вартості товарів.

Доводи апелянта про неможливість підтвердження заявленої митної вартості товарів, визначеної за першим методом через те, що прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, апеляційний суд оцінює критично, позаяк вказаний документ не є обов`язковим згідно ч. 2 ст. 53 МК України, за якими може бути підтверджена заявлена митна вартість товарів, визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості.

Апеляційний суд зазначає, що прайс-лист це документ інформаційного характеру, який містить список цін та слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар, та у жодному разі не може вважатись первинним документом для визначення митної вартості товару.

При розгляді наданих декларантом каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару контролюючий орган має упевнитись, що інформацію, яка містяться в зазначених документах, можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів.

В комерційній практиці, направлення продавцем комерційної пропозиції (оферти) або прейскуранта (прайс-листа) є одними із методів встановлення контактів з потенційними покупцями при просуванні товару на ринок.

Відповідач жодним чином не довів суду, яким чином вказані обставини в даному конкретному випадку впливають на визначення складових митної вартості товару.

Необґрунтованими також є доводи апеляційної скарги про неможливість підтвердження заявленої митної вартості визначеної за першим методом, через ненадання декларантом страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування; виходячи з наступного.

Так, відповідно до контракту від 10.11.2017 року № СН-UA -17/11/10, у пункті 3 сторонами цього контракту погоджені базисні умови поставки товарів.

Згідно п. 2.1 вказаного контракту № СН-UA -17/11/10, поставка товару здійснюється на умовах FOB WUHU, China/CIF CHORNOMORSK, ODESSA, YUZHNIY, UKRAINE згідно Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» (2010).

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що п. 6.3 контракту від 10.11.2017 № СН-UA -17/11/10, передбачено умови передачі (приймання) товару, а саме: визначено перелік товаросупровідних документів, серед яких: 3 оригінали та 3 копії морських коносаментів з описом вантажу і завантаженої кількості; 2 оригінали специфікації; комерційний рахунок-фактура - 3 оригінали; пакувальний лист - 3 оригінали, експортна декларація 1 копія. Відправником являється завод виробник.

Колегія суддів зауважує, що умовами контракту не було передбачено передачу покупцю документів про страхування вантажу.

Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. "Договори перевезення та страхування" терміну поставки FOB (FREE ON BOARD (...named port of shipment) Інкотермс 2010, за якими постачався товар позивачу за вказаним контрактом, як у продавця так і покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування.

Відтак, вірним є зауваження суду першої інстанції, що при поставці товару на умовах FOB, сторони самостійно вирішують, чи бажають вони застрахувати товар та в якій мірі.

У розумінні п. 8ч. 2 ст. 53 МК України, документом, який підтверджує митну вартість товару також є у разі, якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, за твердженням декларанта, страхування не здійснювалося.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то, на думку суду, саме Митниця повинна довести наявність цього факту.

Враховуючи викладене, не надання страхових документів за встановлених обставин справи, не може бути підставою для здійснення коригування митної вартості.

До того ж, безпідставним є посилання відповідача на положення ст.VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, оскільки митним органом не наведено обставини та докази того, яким чином документи, надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті Угоди.

Більш того, відповідно до положень МК України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу.

Проте, апелянтом не доведено неможливості у даному випадку визначення митної вартості товарів за першим методом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах №814/2659/16, № 804/3893/17.

Стосовно доводів відповідача про наявність інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості, апеляційний суд вважає за доцільне зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

За приписами п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, вбачається також наступний висновок митного органу: "за результатами проведеної з митним брокером консультації, митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу - МД від 05.02.2020 № UA100480/2020/800944, а саме:2,51 Дол. США/кг (числове значення митної вартості становить: 16775 *2,51=42105,25 Дол.США). Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів;- за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів;- на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару".

Однак, на підтвердження правомірності коригування митної вартості товарів відповідач у своєму рішенні не наводить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого

Зважаючи на встановлені судом попередньої інстанції обставини на підставі оцінки доказів, яка відповідає правилам, встановленим нормам статті 90 КАС, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і у своїй сукупності не викликають сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну товару та інші складові митної вартості. Відтак, рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції надано правильну правову оцінку доводам відповідача щодо нібито розбіжностей в наданих Товариством документах.

Враховуючи вищевикладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Водночас, судова колегія вважає за доцільне зазначити, що дана справа за ознаками, визначеними у п. 20 ч.1 ст. 4 КАС України, віднесена до категорії справ незначної складності у відповідності до ч.6 ст.12 КАС України.

Обставини, які є критерієм для віднесення справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин 3 та 4 статті 12 КАС України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, відсутні.

Справа судом першої інстанції була розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Враховуючи вказане, відповідно до приписів ст. 272 КАС України, постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби- залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі № 540/1262/20 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено та підписано суддями 29 січня 2021 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Єщенко О.В. Димерлій О.О.