Справа № 300/3077/20
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р. справа № 300/3077/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду суддя Шумей М.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області (надалі, також - відповідач) про визнання дій протиправними щодо не зарахування при призначені пенсії всіх періодів заробітної плати згідно із наданими довідками про заробітну плату за період з 1984-1990 роки в ООО «ЛУКОИЛ-Западная Сибирь», а також стаж роботи в кратності один рік за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу роботи в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі; зобов`язання Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 12.06.2019 пільгове обчислення страхового стажу в Повхському управлінні бурових робіт в/о «Сургутнафтогаз» де у період з 03.10.1983 по 05.04.1986 виконував роботу на посаді водія прокатно-ремонтного цеху бурового устаткування в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі; Управлінні технологічного транспорту №3 НГВУ «Повхнафта» в/о «Сургутнафтогаз» де у період з 28.07.1984 по 19.09.1989 виконував роботу на посаді машиніста підіймача в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі; Управлінні по підвищенні нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин в/о «Кагалимнафтогаз» де у період з 20.09.1989 по 19.06.1990 виконував роботу на посаді машиніста підіймача в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, із розрахунку один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців відповідно до його трудової книжки, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області, провести мені перерахунок пенсії з часу призначення 12.06.2019, а також з 01.07.2020 врахувавши заробітну плату в оптимальному варіанті за період з 1983-1990 роки відповідно до наданих довідок та здійснити виплату недоотриманих коштів від 12.06.2019 із часу призначення пенсії за віком та проведеного перерахунку з 01.07.2020.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача у кратному обчисленні один рік за півтора всіх періодів роботи у районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Позивач зазначив, що відповідачу подано разом із заявою про призначення пенсії усі необхідні документи для зарахування до спірного пільгового стажу роботи, однак відповідачем не досліджено та не враховано всіх обставин, що підтверджують спірні періоди пільгового стажу його роботи у районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України).

Від відповідача, 02.12.2020, надійшов відзив на позовну заяву за №0900-0805-8/22463 від 26.11.2020, в якому заперечив проти позивних вимог і вважає, що позов задоволенню не підлягає. Зазначив, що позивачем при зверненні до Надвірнянського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) із заявою про перерахунок пенсії долучено довідку від 16.03.2020 № 67/2-1-131 видану ООО "Лукойл Западная Сибирь" про заробітну плату за період з грудня 1984 року по вересень 1990 року. Однак, в матеріалах виконавчого провадження міститься довідка, яка подана позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії про заробітну плату видана ООО "Лукойл-Западная Сибирь» за період з 1984 року по 1990 рік № 67/2-1-460. Оскільки, у вищезазначених довідках містяться розбіжності, Головним управлінням 02.07.2020 направлено запит до управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Кагалим щодо проведення перевірки вищезазначених довідок про заробітну плату, а тому просить суд в задоволені позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні заяви по суті та долучені до них письмові докази в їх сукупності, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 12.06.2019.

У відповідності до копій окремих сторінок трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 16.03.1979, за спірний період у ОСОБА_1 наявні такі записи:

№9 - 03.10.1983, прийнятий водієм 3 класу в прокатно-ремонтний цех бурового устаткування, Наказ №351-к від 10.10.1983, з відміткою «Місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі» (а.с.13).

№10 - 05.04.1984, звільнений за власним бажанням, Наказ від 05.04.1984.

Згідно архівної довідки ТзОВ «Лукойл-Західний Сибір» від 16.03.2020 №67/12-1-131, ОСОБА_1 у період з грудня 1984 року по вересень 1990 року отримував заробітну плату у ТзОВ «Лукойл-Західний Сибір». В примітці зазначеної довідки зазначено «місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі, коефіцієнт 1,7».

Відповідачем разом із відзивом на позовну заяву долучено архівну довідку ТзОВ «Лукойл-Західний Сибір» від .07.2019 №67/12-1-460, ОСОБА_1 у період з грудня 1984 року по вересень 1989 року та у вересні 1990 року отримував заробітну плату у ТзОВ «Лукойл-Західний Сибір». В примітці зазначеної довідки зазначено «Місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі, коефіцієнт 1,7».

На звернення позивача від 01.07.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області, листом від 04.09.2020 №2637-2516/К-02/8-0900/20 відмовив позивачу у задоволенні вищезазначеної заяви, вказавши на відсутність даних про укладення ним трудових договорів, тому відсутні підстави для задоволення поданої позивачем до органу Пенсійного фонду вищезазначеної заяви.

Суд звертає увагу на те, що вірність чи достовірність вказаних записів у трудовій книжці сторонами не оспорюється та не спростовується. Вивчивши засвідчені позивачем копії сторінок трудової книжки позивача судом не виявлено виправлень, неточностей чи суперечливих записів, які б унеможливлювали встановлення факту трудового стажу, у тому числі з пільговим обчисленням строку.

Інших документів у підтвердження вказаного трудового стажу позивачем не надавалося, а відповідачем не витребовувалося у роботодавця чи іншої уповноваженої на підтвердження стажу установи. Відомості щодо інших отриманих відповідачем документів у підтвердження чи спростування стажу із пільговим строком обчислення відсутні в поданих матеріалах пенсійної справи.

Не погоджуючись з правомірністю відмови, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(надалі, також - Закон №1058-IV).

Так, пунктом 5 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР "Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі" від 01.08.1945, "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960, "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26.09.1967, а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 (надалі, також - Інструкція).

Пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (надалі, також - Указ від 10.02.1960) передбачено працівникам, яких переводять, направляють або запрошують на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах на термін п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові пільги.

Підпунктом "д" цього ж пункту Указу до таких пільг віднесено зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та за інвалідністю.

Пільги, передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, за власною ініціативою і уклали строковий трудовий договір про роботу в цих районах.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Пільги, передбачені пунктом 5 вищевказаного Указу, зокрема, щодо пільгового обчислення стажу, надавалися при умові укладення строкових трудових договорів про роботу в цих районах, що відповідає абзацам 1 та 2 пункту 2 Інструкції.

Надалі, Президією Верховної Ради СРСР затверджено Указ "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26 вересня 1967 року, пунктом 3 якого скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі ", з п`яти до трьох років. Встановлено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості за власною ініціативою, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

З урахуванням наведених правових положень суд зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка. Водночас, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, окрім трудової книжки можуть бути надані письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Такий висновок суду відповідає і правовій позиції Верховного Суду, висвітленій у постановах від 21.08.2019 по справі №750/1717/16-а, від 07.06.2018 у справі №173/637/17, від 03.07.2018 у справі №302/662/17-а, від 25.09.2018 у справі № 554/1723/17.

Водночас зі змісту трудової книжки позивача видно, що робота в оскаржуваний період з 03.10.1983 по 05.04.1984 виконувалася ним не вахтово-експедиційним методом, оскільки про це запис не здійснено. Протилежного відповідачем не доведено. З огляду на вищенаведене, наявні записи в трудовій книжці позивача є достатніми для висновку про належне оформлення його трудових відносин на підставі трудового договору, так як відповідачем вказаний факт не спростований. Тому, вимога відповідача надати копію строкового трудового договору у позивача за період з 03.10.1983 по 05.04.1984 та з судом розцінюється як покладення надмірного тягаря з урахуванням вірності записів трудової книжки.

Суд зазначає, підприємство в якій працював позивач у період з 03.10.1983 по 05.04.1984 знаходиться на території місто Когалим, Ханти-Мансійський автономний округ, Росія, який згідно Постанови Ради Міністрів СССР від 10.10.1967 №1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесений до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, на переконання суду стаж роботи позивача за період з 03.10.1983 по 05.04.1984, місце розташування яких віднесено до районів Крайньої Півночі регламентованих Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967, підлягає зарахуванню одного року роботи за півтора року.

Також, згідно архівних довідок ТзОВ «Лукойл-Західний Сибір» від .07.2019 №67/12-1-460 та від 16.03.2020 №67/12-1-131 про заробітну плату ОСОБА_1 у період з грудня 1984 року по вересень 1989 року та у вересні 1990 року отримував заробітну плату у ТзОВ «Лукойл-Західний Сибір». В примітці зазначених довідок зазначено «Місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі, коефіцієнт 1,7». Відтак, такий період підлягає зарахуванню, оскільки підтверджується двома довідками про заробітну плату позивача.

Водночас, період роботи з жовтня 1989 року по серпень 1990 року позивачем не підтверджено, оскільки відповідні записи у трудовій книжці позивача відсутні, а інформація про заробітну плату за вказаний період містить розбіжності в архівних довідках ТзОВ «Лукойл-Західний Сибір» від .07.2019 №67/12-1-460 та від 16.03.2020 №67/12-1-131 про заробітну плату ОСОБА_1 .

Щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу з червня 2019, суд зазначає, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №164/1904/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі №646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі №493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі №201/9987/17 (2-а/201/304/2017).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно.

Принцип добросовісності - загально правовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов до висновку про те, що відповідач необґрунтовано не зарахував періоди роботи з 03.10.1983 по 05.04.1984 та з 01.12.1984 по 19.09.1989 у пільговому обрахунку стажу рік за півтора, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відтак позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

У відповідності до частин 3 та 5 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи та частковим задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору, у розмірі 420,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15) протиправними щодо не зарахування при призначені пенсії ОСОБА_1 всіх періодів заробітної плати згідно із наданими довідками про заробітну плату за період з 1984-1990 роки в ООО «ЛУКОИЛ-Западная Сибирь», а також стаж роботи в кратності один рік за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу роботи в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15) зарахувати до стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) період його роботи з 03.10.1983 по 05.04.1984 та з 01.12.1984 по 19.09.1989 у кратному обчислені один місяць за півтора, у зв`язку з чим перерахувати та виплатити пенсію з часу її призначення, з урахуванням різниці, яка вже виплачена.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15) судові витрати із сплати судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.