Справа № 826/1659/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року м. Київ № 826/1659/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проДержавної фіскальної служби України визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 10 січня 2017 року № 10-о про його звільнення, поновлення на посаді начальника управління нерухомого майна Департаменту інфраструктури Державної фіскальної служби України з 11 січня 2017 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення по день фактичного поновлення на роботі.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України № 10-о від 10 січня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Зобов`язано Державну фіскальну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління нерухомого майна Департаменту інфраструктури Державної фіскальної служби України з 11 січня 2017 року.

Стягнуто з Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 січня 2017 року по 05 лютого 2018 року у розмірі 130 024,90 грн. (сто тридцять тисяч двадцять чотири грн.) 90 коп. за вирахуванням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

Стягнуто з Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 7 040, 00 грн. (сім тисяч сорок грн.) 00 коп.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління нерухомого майна Департаменту інфраструктури Державної фіскальної служби України.

Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця у розмірі 10 794,52 грн. (десять тисяч сімсот дев`яносто чотири грн.) 52 коп.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 змінено, виклавши четвертий абзац її резолютивної частини в такій редакції:

«Стягнути з Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 січня 2017 року по 05 лютого 2018 року у розмірі 131 507 (сто тридцять одну тисячу п`ятсот сім) гривень 60 копійок без вирахування з цієї суми обов`язкових платежів.».

У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29.09.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018, Верховний Суд зазначив, що суду першої інстанції при новому розгляді слід дослідити та встановити розмір підвищення посадового окладу позивача та розрахувати коефіцієнт такого підвищення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2020 справу №826/1659/17 прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою витребувано від відповідача письмові пояснення на постанову Верховного Суду від 29.09.2020, а також: довідку з урахуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу начальника управління нерухомого майна Департаменту інфраструктури ДФС України з урахуванням п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р., за період з 11.01.2017 по сьогоднішній день.

18 листопада 2020 року відповідачем подані документи на виконання вимог ухвали суду від 20.10.2020.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - «Порядок №100»).

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом першим пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з абзацом сьомим пункту 2 Порядку №100 у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 2 Порядку №100 у разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Згідно з абзацом першим пункту 10 Порядку №100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Абзацом другим пункту 10 Порядку №100 передбачено, що, виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів, що минули, починаючи з дня незаконного звільнення до дня прийняття судом рішення про поновлення на роботі.

Водночас середньоденна заробітна плата (для цілей визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) є часткою розміру заробітної плати за останні два місяці перед звільненням (розрахунковий період) і кількості робочих днів у такому періоді.

Аналіз абзаців сьомого, восьмого пункту 2 у взаємозв`язку з абзацами першим, другим пункту 10 Порядку №100 дає підстави для висновку, що у випадку зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадового окладу, обчислення середньої заробітної плати здійснюється виходячи із виплат, передбачених згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Тому після змін структури заробітної плати і одночасного підвищення посадового окладу розмір виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню, для цілей визначення середньоденної заробітної плати не застосовуються. Натомість застосовується розмір виплат, установлений працівникові після відповідних змін.

Разом з тим, підвищення посадових окладів, що не поєднане зі зміною структури заробітної плати, є підставою для коригування середнього заробітку за час вимушеного прогулу на коефіцієнт підвищення посадових окладів, який визначається шляхом ділення посадового окладу після підвищення на розмір посадового окладу до такого підвищення.

Як вбачається з матеріалів справи, час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить період з 11.01.2017 по 05.02.2018.

Згідно з довідкою Державної фіскальної служби України від 29.03.2017 №266 заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи, а саме за листопад та грудень 2016 року складає 17 663,79грн. = (9 284,33грн. + 8 379,46 грн.).

Загальна кількість робочих днів за останні 2 календарні місяці роботи - 36 (у листопаді 2016 року - 19 та у грудні 2016 року - 17).

Таким чином, середньоденна заробітна плата становить - 490,66грн. (17 663,79грн. / 36 р.д.).

Кількість днів вимушеного прогулу починаючи з 11.01.2017 по 05.02.2018 складає 268 днів (з урахуванням листів Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» та 19.10.2017 №224/0/103-17/214 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2018 рік»).

Отже, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 131 496,88грн. (490,66грн. х 268 р.д.). У той же час, представником ДФС України на виконання вимог ухвали суду від 20.10.2020 надано Довідку з урахуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу ОСОБА_1 , відповідно до якої коефіцієнт підвищення посадового окладу позивача за 2017 рік складає 533,01грн. (490,66грн. х 1,08631 коефіцієнт) та за 2018 рік складає 730,15грн. (533,01грн. х 1,36986 коефіцієнт).

Отже, за період з 11.01.2017 по 31.12.2017 середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу розраховувався наступним чином 533,01 грн. х 1,08631 х 244 робочих дня (кількість робочих днів розраховано відповідно до листів Міністерства соціальної політики про розрахунки норм тривалості робочого часу на відповідний рік) = 141 279,43грн.

За період з 01.01.2018 по 05.02.2018 середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу розраховувався наступним чином 730,15 грн. х 1,36986 х 24 робочих дня (кількість робочих днів розраховано відповідно до листів Міністерства соціальної політики про розрахунки норм тривалості робочого часу на відповідні роки) = 24 004,87грн.

Таким чином, за вказаних вище обставин, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 165 284,30грн. (141 279,43грн.+24 004,87грн.).

Вказана правова позиція щодо застосування коефіцієнту коригування передбаченого п. 10 постанови КМУ №100 від 08.02.1995р. також викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №804/8042/17.

Згідно з п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (м. Київ, 04655, Львівська площа, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 січня 2017 року по 05 лютого 2018 року у розмірі 165 284,30грн. (сто шістдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят чотири гривні, 30 копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Державної фіскальної служби України (м. Київ, 04655, Львівська площа, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 16 063,30грн. (шістнадцять тисяч шістдесят три гривні, 30 копійок).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін