Справа № 520/5115/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 р.Справа № 520/5115/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника позивача Шеліпової Ю.А.

представника відповідача Біленського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 06.08.20 року по справі № 520/5115/2020

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області, яка полягає у нездійсненні передбачених законодавством дій щодо звільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), накладеного на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18;

- звільнити з-під арешту кошти на рахунках платника податків відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), накладеного на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов ФОП ОСОБА_1 .

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що фактичною підставою для накладення арешту коштів на рахунки платника податків, відкриті в банківських установах, які обслуговують ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), був недопуск посадових осіб Головного управління ДФС у Харківській області до проведення фактичної перевірки, а не позапланової документальної перевірки, яка призначається у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності. Також звертає увагу, що відповідачем протягом тривалого часу не було вжито жодних дій, спрямованих на проведення фактичної перевірки позивача. Крім того зазначає, що з 07.06.2019 не є суб`єктом господарювання, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних-осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності позивача. Вказує, що арешт коштів є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, який, однак, не може тривати невизначений період часу, а тому має чітко визначені підстави припинення. При цьому, для звільнення коштів з-під арешту до суду звертається саме контролюючий орган.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

20.08.2018 на підставі наказу № 6085 від 17.08.2018, направлень на проведення фактичної перевірки № 2056, №2057, №2058 від 20.08.2018, фахівці контролюючого органу намагалися провести фактичну перевірку з питань дотримання вимог Податкового кодексу України фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Однак, посадових осіб Головного управління ДФС у Харківській області не було допущено до проведення фактичної перевірки у зв`язку із невідповідністю наказу Головного управління ДФС у Харківській області №6085 від 17.08.2018 про проведення фактичної перевірки вимогам абз.3 п.п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України.

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання незаконним та скасування наказу №6085 від 17.08.2018 про проведення фактичної перевірки.

Проте, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі №520/9217/18 було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (код 39599198) про визнання незаконним та скасування наказу.

В подальшому, у зв`язку із відмовою у допуску до проведення перевірки, призначеної наказом № 6085 від 17.08.2018, контролюючий орган звернувся до суду із позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту коштів на рахунках.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9860/18 від 27.02.2019 було частково задоволено позов Головного управління ДФС у Харківській області до ФОП ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту коштів на рахунках.

Накладено арешт коштів на рахунки платника податків, відкриті в банківських установах, які обслуговують ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

В іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с.16-18).

Разом з тим, 07.06.2019 ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) припинив свою підприємницьку діяльність, про що до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних-осіб підприємців та громадських формувань внесено запис № 5140811 (а.с.19-21).

02.01.2020 представником позивача було складено та направлено на адресу Головного управління ДПС у Харківській області адвокатський запит вих. №01-02/01-2019 від 02.01.2020, в якому він просив надати відомості чи має намір Головне управління ДПС у Харківській області провести перевірку ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) на підставі наказу № 6085 від 17.08.2018 (а.с.22-23).

Листом Головного управління ДПС у Харківській області №281/ФОП/20-40-33-05-14 від 10.01.2020, за результатами розгляду запиту від 02.01.2020, повідомлено позивачу про те, що у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності ОСОБА_1 у Головного управління ДФС у Харківській області відсутні підстави відповідно до п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України проводити фактичну перевірку. В той же час, контролюючим органом повідомлено ОСОБА_1 , що його не знято з податкового обліку, оскільки він здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, а тому не підпадає під критерії платників, яким дозволено зняття з обліку як платника єдиного внеску без проведення перевірки. З огляду на зазначене та враховуючи, що ОСОБА_1 подано заяву про припинення підприємницької за власним бажанням, контролюючим органом запропоновано йому розглянути питання щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки, в тому числі щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій тощо (а.с.24-25).

24.02.2020 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Харківській області з повідомленням, в якому зазначив, що відсутні залежні від ОСОБА_1 причини, через які не було розпочато та проведено фактичну перевірку на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 17.08.2018 №6084 (а.с.26).

Головне управління ДПС у Харківській області листом № 5610/ФОП/20-40-33-05-14 від 18.03.2020 наголосило на тому, що згідно підпункту 6 пункту 11.22 розділу ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа-платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. На теперішній час ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа, що отримувала доходи від підприємницької діяльності, має не закриті розрахункові рахунки, та діючі інтегровані картки (а.с.27-28).

03.03.2020 представник позивача направив до Головного управління ДПС у Харківській області адвокатський запит вих. №04-03/03-2020 від 03.03.2020, в якому просив повідомити чи було вжито Головним управлінням ДПС у Харківській області необхідні дії щодо звернення до суду для звільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків відкритих в банківських установах, які обслуговують ФОП ОСОБА_1 протягом двох робочих днів після отримання повідомлення ОСОБА_1 від 21.02.2020, в якому йшлося про наявність підстав для такого звільнення, зокрема про усунення платником податків причин застосування відповідного заходу та ліквідацію платника податків (а.с.29-30).

Листом Головного управління ДПС у Харківській області №4765/ФОП/20-40-33-05-14 від 10.03.2020 представнику позивача повідомлено, що на даний час ГУ ДПС області вирішується питання про зняття адміністративного арешту згідно з постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі №520/9217/18 щодо зупинення видаткових операцій ФОП ОСОБА_1 на рахунках у банківських установах у зв`язку з припиненням ним підприємницької діяльності та неможливістю у подальшому організації фактичної перевірки (а.с.31).

19.03.2020 представником позивача було подано до Головного управління ДПС у Харківській області адвокатський запит вих. №02-19/03-2020 від 19.03.2020, в якому він просив повідомити які дії станом на 19.03.2020 було вжито Головним управлінням ДПС у Харківській області для звільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків відкритих у банківських установах, які обслуговують ФОП ОСОБА_1 . Окрім того, представник позивача просив надати докази вжиття Головним управлінням ДПС у Харківській області дій, спрямованих на звільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків відкритих у банківських установах, які обслуговують ФОП ОСОБА_1 (а.с.32-33).

Листом Головного управління ДПС у Харківській області №6139/ФОП/20-40-33-05-14 від 24.03.2020 повідомлено, що ОСОБА_1 станом на поточну дату припинив підприємницьку діяльність, але перебуває на обліку в Центральному управлінні Головного управління ДПС у Харківській області. Також повідомлено, що остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності станом на поточну дату не завершені, що підтверджується відомостями про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням, отриманих 07.06.2019 з ЄДР. Підстав для звернення до адміністративного суду щодо звільнення з-під арешту майна та інших цінностей ОСОБА_1 на даний час не вбачається (а.с.34-35).

Не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив необгрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом оскарження у справі є бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області, яка полягає у нездійсненні передбачених законодавством дій щодо звільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), накладеного на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій/бездіяльності) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії/бездіяльність) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів перевіряючи оскаржувані дії/бездіяльність на відповідність наведеним вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також подані сторонами по справі докази, приходить до висновку, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положеннями пп.19-1.1.21 п.19-1.1 ст.19 ПК України передбачено, що саме на контролюючий орган законодавцем покладено обов`язок організовувати роботу та здійснювати контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку.

Слід зазначити, що у ПК України вживаються два поняття, які позначають арешт коштів на рахунках платника податків - власне арешт коштів, а також зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Відповідно до ч..3 п.89.4 ст.89 ПК України зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.

Згідно із п.91.4 ст.91 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців. Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

Підстави та порядок застосування адміністративного арешту майна врегульовано положеннями статті 94 ПК України.

Відповідно до п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п.94.6 ст.94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Згідно із п.94.3 ст.94 ПК України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Відповідно до абз.2 пп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Згідно із п.94.5 ст.94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п.94.14 ст.94 ПК України функції виконавця рішення про арешт майна платника податків покладаються на податкового керуючого або іншого працівника контролюючого органу, призначеного його керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу. Виконавець рішення про арешт: надсилає рішення про арешт майна відповідно до пункту 94.6 цієї статті; організовує опис майна платника податків.

Згідно із п.94.17 ст.94 ПК України посадова особа контролюючого органу, яка виконує рішення про адміністративний арешт майна платника податків, визначає порядок його збереження та охорони.

Підстави припинення арешту майна визначені приписами п.94.19 ст. 94 ПК України.

Так, зокрема, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з ліквідацією платника податків, у тому числі внаслідок усунення платником податків причин застосування адміністративного арешту (пп.94.19.3 п.94.19 ст.94 ПК України), проведення процедури банкрутства (пп.94.19.4 п.94.19 ст.94 ПК України) та прийняття судом рішення про припинення адміністративного арешту (пп.94.19.7 п.94.19 ст.94 ПК України).

У випадках, визначених підпунктами 94.19.3-94.19.4 пункту 94.19 статті 94 ПК України, рішення щодо звільнення з-під арешту майна приймається органом державної податкової служби.

Відповідно до п.97.1 ст.97 ПК України під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи або державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрація у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата їх статусу як платника податків відповідно до законодавства.

Таким чином, адміністративний арешт є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, який однак не може тривати невизначений період часу, а тому має чітко визначені підстави припинення.

Наведений висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.03.2020 у справі № 240/2252/19.

Як свідчать матеріали справи, арешт коштів на рахунки платника податків, відкриті в банківських установах, які обслуговують ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), було накладено на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18.

Фактичною підставою для звернення податкового органу до суду із позовом про таке накладення арешту була відмова ФОП ОСОБА_1 у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, призначеної наказом Головного управління ДФС у Харківській області № 6085 від 17.08.2018, за наявності законних підстав для її проведення, що підтверджено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі №520/9217/18.

Отже, метою, з якою пов`язано застосування арешту коштів на рахунках платника податків в спірних правовідносинах, було забезпечення допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Однак, як ГУ ДФС у Харківській області, так і його правонаступник ГУ ДПС у Харківській області з дати набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 по справі №520/9217/18 не вчинили жодних дій, спрямованих на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , з метою допуску до проведення якої і було застосовано арешт коштів платника податків.

Таким чином, за відсутності вжиття відповідачем жодних дій щодо проведення фактичної перевірки означене вище рішення тривалий час залишалось без реалізації, з причин, що не залежали від позивача.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що 07.06.2019 ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) припинив свою підприємницьку діяльність, про що до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних-осіб підприємців та громадських формувань внесено запис № 5140811 (а.с.19-21).

При цьому, у відповідь на звернення позивача та його представника щодо наявності/відсутності у податкового органу наміру провести фактичну перевірку (а.с.22-23, 26), Головне управління ДПС у Харківській області у листі №281/ФОП/20-40-33-05-14 від 10.01.2020 вказало, що у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності ОСОБА_1 у контролюючого органу відсутні підстави відповідно до п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України проводити фактичну перевірку.

Таким чином, колегія суддів відмічає, і це не заперечується відповідачем, що зазначене свідчить про неможливість здійснення податковим органом дій (проведення перевірки), з метою вчинення яких пов`язано застосування арешту коштів на рахунках платника податків в спірних правовідносинах.

При цьому колегія суддів приймає до уваги доводи позивача, що фактичною підставою для накладення арешту коштів на рахунках платника податків була саме необхідність забезпечення проведення фактичної, а не будь-якої іншої, перевірки.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що об`єктивна неможливість вчинення обома сторонами юридично значимих дій, спрямованих на досягнення визначеної у п.94.1 ст.94 ПК України мети адміністративного арешту, яка полягає у забезпеченні виконання позивачем обов`язку з допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, вказує на те, що строки дії спірного арешту втратили розумний сенс і такі заходи не призведуть до досягнення мети його застосування.

В той же час, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи податкового органу про відсутність підстав для звільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки є необхідним проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача у зв`язку із припинення підприємницької діяльності, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.63.1, 63.2, 63.3 ст.63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, у тому числі юридичних осіб - нерезидентів, які відкривають рахунки у банках України, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

З метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Згідно із п.65.1 ст.65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Положеннями пп.65.10.1. п.65.10 ст.65 ПК України передбачено, що внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до пп.67.1.2. п.67.1 ст.67 ПК України підставами для зняття з обліку у контролюючих органах юридичної особи, її відокремлених підрозділів та самозайнятих осіб є наявність хоча б однієї з підстав, визначених пунктом 65.10 статті 65 цього Кодексу для самозайнятої особи.

Порядок зняття з обліку платників податків у контролюючих органах визначено приписами розділу ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 № 462) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300 (далі - Порядок №1588).

Положеннями пп.5, 6 п.11.18 Порядку №1588 передбачено, що врегулювання питань погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України;

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Системний аналіз змісту вищевказаних положень чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що звільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків не є тотожним зняттю платника податків з обліку в податкових органах.

Звільнення/незвільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків, який було накладено на підставі ст.94 ПК України, не впливає на обов`язок фізичної особи після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності.

Разом з тим, накладення та незняття арешту з коштів на рахунках платника податків позбавляє фізичну особу, яка бажає припинити підприємницьку діяльність, можливості здійснити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та закрити банківські рахунки.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що листом Головного управління ДПС у Харківській області №281/ФОП/20-40-33-05-14 від 10.01.2020 ОСОБА_1 , із врахуванням подання заяви про припинення підприємницької за власним бажанням, запропоновано розглянути питання щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки, в тому числі щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій тощо (а.с.24-25).

Цим листом податкового органу позивачу також повідомлено, що після проведення остаточних розрахунків, закриття усіх банківських рахунків, на виконання п.78.2 ст.78 ПК України, керівником Головного управління ДПС у Харківській області буде вирішено питання щодо призначення відповідно до пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України документальної позапланової перевірки у зв`язку із надходженням від державного реєстратора відомостей про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

В той же час, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду неспростовних вичерпних пояснень, доводів і доказів на підтвердження необхідності продовження дії арешту коштів на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), накладеного на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18.

Згідно із п.94.20 ст.94 ПК України у випадках, визначених підпунктами 94.19.2-94.19.4, 94.19.8, 94.19.9 пункту 94.19 цієї статті, рішення щодо звільнення з-під арешту майна приймається контролюючим органом протягом двох робочих днів, що наступають за днем, коли контролюючому органу стало відомо про виникнення підстав припинення адміністративного арешту.

У разі якщо рішення про звільнення майна з-під арешту прийнято щодо арешту, який було визнано судом обґрунтованим, контролюючий орган повідомляє про своє рішення відповідний суд не пізніше наступного робочого дня.

Також, у відповідності до п. 2 розділу VІІ Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 14.07.2017 року за № 632, звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду. Для звільнення коштів з-під арешту контролюючий орган звертається до суду протягом двох робочих днів, що настають за днем, коли контролюючому органу стало відомо про виникнення підстав для припинення такого арешту.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано до суду доказів вжиття відповідних заходів щодо звільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), накладеного на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18.

Доводи контролюючого органу жодним чином не спростовують встановлених вище обставин та факту протиправної бездіяльності відповідача в частині тривалого невиконання рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків та зловживання повноваженнями в частині неприпинення такого арешту за наявності підстав, визначених підпунктом 94.19. статті 94 ПК України, а тому наявні підстави для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС в Харківській області, яка полягає у нездійсненні передбачених законодавством дій щодо звільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), накладеного на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18.

З огляду на вищевикладене, колегія судів вважає, що усунення причин, які стали підставою для застосування арешту коштів на рахунку платника податків, та ліквідація платника податків є законною підставою для їх звільнення з-під арешту в порядку пп.94.6.2 п.94.6 ст.94 Податкового кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність припинення арешту коштів на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), накладеного на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року, практика Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ або Суд) є джерелом права в Україні.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до п. 24 рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», заява № 33947/05 від 06.11.2008 року, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції». Series А N 52 від 23.09.1982 року. п. 69. 73). Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства». Series А N 98 від 21.02.1986 року. п. 50).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ,

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 з прийняттям постанови про задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 року по справі №520/5115/2020 скасувати.

Прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області, яка полягає у нездійсненні передбачених законодавством дій щодо звільнення з-під арешту коштів на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), накладеного на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18.

Звільнити з-під арешту кошти на рахунках платника податків відкритих в банківських установах, які обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), накладеного на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 по справі №520/9860/18.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 29.01.2021 року