Справа № 583/65/21
Суддя: Яценко Н. Г.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 583/65/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого-судді Яценко Н.Г.,

за участю секретаря Артеменко О.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки Кудіна О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Сумській області Касьян Олександри Сергіївни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

11.01.2021 позивачка звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом, згідно якого просить поновити строк для оскарження постанови, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3574435 від 19.12.2020, винесену поліцейським роти №2 БУПП в Сумській області Касьян О.С. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнавши дії поліцейської неправомірними, а провадження у справі закрити, вирішити питання про стягнення судового збору на користь позивачки. Позовні вимоги мотивує тим, що інформація в оскаржуваній постанові не відповідає дійсності, оскільки 19.12.2020 о 14 год. 34 хв. вона на автомобілі «Ford Transit» державний номерний знак НОМЕР_1 взагалі не перебувала на вул. Київській, 68 м. Охтирка, так як під`їхавши до магазину по вул. Сумській, 190 м. Охтирка зупинилася на узбіччі і вийшла з салону, коли помітила наближення відповідачки, яка вигадала про те, що позивачка завчасно не ввімкнула покажчик повороту, що не відповідало дійсності, та попрохала надати документи на транспортний засіб. На вимогу поліцейської позивачка надала документи, однак Касьян О.С. пояснила, що посвідчення водія у позивачки старого зразка і незрозумілий поліс страхування. Відповідачка щось записала у свій планшет і поїхала з місця події, ніякої постанови ОСОБА_1 не вручено, та не оголошено про те, що буде розглядатись справа стосовно неї і за які порушення, а 02.01.2021 позивачка отримала оскаржувану постанову поштою. Посилаючись на те, що відповідачкою порушено вимоги ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме позивачці роз`яснені її права, однак не надано можливості їх реалізувати, тому остання звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.01.2021 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

21.01.2021 відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому вважала позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначила, що 19.12.2020 близько 14 год. 34 хв. в м. Охтирка Сумської області по вул. Київській поблизу будинку № 68 зупинено транспортний засіб Ford Transit, номерний знак НОМЕР_1 , водій керувала транспортним засобом з непрацюючим правим стоп-сигналом, чим порушила п. 31.4.3 Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР) та під час перевірки документів на законну вимогу працівника поліції не пред`явила реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що зафіксовано на відеореєстратор персональний мобільний моделі DMT1 ВМ0142, чим порушила вимоги п. 2.4 а ПДР. Касьян О.С. , керуючись ч. 3 ст. 18, ст. 32, ст. 35 Закону підійшла до позивачки, відрекомендувалась, пояснила суть правопорушення, попросила надати для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до п. 2.4 ПДР. Однак, на законну вимогу працівника поліції, позивачка не пред`явила реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор ВМ0142. Касьян О.С. пояснила позивачці, що вона порушила вимоги п. 2.4 а ПДР, а саме: водій керуючи транспортним засобом не пред`явила для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Касьян О.С. роз`яснила позивачці вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та повідомила, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Позивачка не виявила бажання скористатися своїми правами в даній справі, жодних клопотань не заявляла, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор ВМ0142. 19.12.2020, розглянувши в присутності позивачки матеріали адміністративної справи, відповідачка винесла постанову ЕАН № 3574435 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивачку адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Касьян О.С. оголосила постанову позивачці, від отримання копії постанови про адміністративне правопорушення остання відмовилась. Копію постанови позивачці надіслано рекомендованим листом 21.12.2020 року вих. № 14364. Відеозапис провадження в справі про адміністративне правопорушення додається. Під час вирішення питання про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності Касьян О.С. враховано відеозапис правопорушення та усні пояснення ОСОБА_1 у даній справі. Посилаючись на викладене, вважала, що на законних підставах здійснено зупинку транспортного засобу позивачки та заявлена законна вимога поліцейського на перевірку документів, а саме: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому вважає, що в діях позивачки наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а матеріали справи, містять достатньо доказів вчинення позивачкою адміністративного правопорушення та просить залишити без змін оскаржувану постанову.

Аналогічні пояснення надав представник відповідача у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 21.01.2021.

Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення сторони позивача, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачені, зокрема, статтею 126. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що 19.12.2020 інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Касьян О.С.винесено постанову серії ЕАН № 3574435 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 19.12.2020 о 14 год. 34 хв. в м. Охтирка по вул. Київській, 68, керуючи транспортним засобом не пред`явила для перевірки реєстраційні документи на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цпввнтз, чим порушила п. 2.4.а ПДР України, за що до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с.10,11).

Позивачкою до матеріалів справи надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на FORD TRANSIT вантажний спеціалізований фургон малотоннажний-В, номер шасі НОМЕР_3 білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску, власник ОСОБА_3 та поліс № 201901174 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на даний транспортний засіб (а.с. 7).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху закріплено обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у тому, що особа вчиняє дії - керує транспортним засобом, без реєстраційного документу на транспортний засіб; чинного страхового полісу (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинного внутрішнього електронного договору зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України, або відмовляється пред`явити зазначені документи до перевірки.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до пункту 2.1 «б,ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно із пунктом 2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачка заперечує обставини ненадання нею реєстраційного документу на транспортний засіб та страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів патрульному поліцейському на його вимогу. Крім того, вважає, що її безпідставно зупинено відповідачем, оскільки відсутня обставина порушення нею Правил дорожнього руху.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №465/6677/16-а (адміністративне провадження №К/9901/15441/18), в якій Верховний Суд, пославшись на приписи статті 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дійшов висновку про право посадових осіб відповідних підрозділів Національної поліції здійснювати перевірку документів водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та обов`язку водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс, як це передбачено підпунктами 2.1, 2.4 ПДР. Будь-яких додаткових умов для реалізації представником поліції зазначеного службового повноваження та водієм транспортного засобу - зазначеного обов`язку, діюче законодавство не встановлює. У постанові від 13 березня 2019 р. у справі № 686/15383/17 Верховний Суд вказав на те, що сама по собі наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає, зокрема, у непред`явленні відповідного договору на вимогу працівників поліції.

Разом з тим, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 11.06.2020 у справі № 415/123/17, в якій Верховний суд дійшов висновку, що експлуатація транспортного засобу з непрацюючим заднім правим стоп сигналом є правопорушенням в розумінні Правил дорожнього руху, хоча і не тягне за собою адміністративну відповідальність за умови, що така експлуатація здійснюється у світлу пору доби. Отже, наведене правопорушенням ПДР є підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу відповідно до п.1 ч.1ст. 35 Закону № 580-VIII та вимаганням відповідно до п.2 ч.1 ст. 32 Закону №580-VIII у водія пред`явлення документів, в тому числі і страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи наведений правовий висновок Верховного Суду, суд вважає неспроможними доводи позивачки про відсутність законних підстав зупинки її інспектором поліції.

Разом з тим, з відеозапису, долученого до матеріалів справи та оглянутого у судовому засіданні вбачається, що позивачкою на вимогу працівників поліції надано посвідчення водія. Чи надавався ОСОБА_1 реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі змісту відео встановити не вдалося за можливе, оскільки відео не є безперервним та не містить такої інформації.

У своїх доводах позивачка, крім того, зауважує, що після зупинки транспортного засобу під її керуванням працівники поліції їй не представилися, не роз`яснили її права, не надали можливості скористатись правом заявити клопотання та звернула увагу суду на невірне зазначення поліцейським у оскаржуваній постанові місця вчинення адміністративного правопорушення: м. Охтирка, вул. Київська, 68 , тоді як насправді позивачка зупинилась на узбіччі по вул. Сумській, 190, м. Охтирка Сумської області.

В даному випадку, суд не приймає такі доводи позивачки до уваги, оскільки за наслідками оглянутого відео судом встановлено, що позивачці працівником поліції роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також попереджено про наслідки не виконання законних вимог поліцейського щодо ненадання документів, визначених у п. 2.1 ПДР України, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб та чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з відповідачем по справі не заявляла жодних претензій з приводу того, що працівники поліції їй не представились, під час роз`яснення поліцейським прав жодних клопотань не заявляла та в категоричній формі висловлювала свою незгоду з необхідністю пред`явити документи.

Разом з тим, у судовому засіданні позивачка наполягала, що спочатку пред`явила працівникам поліції посвідчення водія, що також зафіксовано на доданому до матеріалів справи відео, а через деякий час також надала і інші документи на транспортний засіб, які знайшла в автомобілі, однак працівником поліції це не було враховано, вказані документи їй повернули і нічого не повідомивши про складення відносно неї постанови про накладення адміністративного стягнення поліцейські поїхали з місця. Копію постанови вона отримала поштою, що вважає порушенням вимог чинного законодавства щодо розгляду справи за місцем вчинення адміністративного правопорушення у її присутності.

Так, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, оскільки зі змісту доданого до матеріалів відеозапису не вбачається, чи надавалися ОСОБА_1 , окрім посвідчення водія інші, визначені п. 2.1 ПДР України, документи для перевірки працівникам поліції, чи виносилася постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП у її присутності, чи дійсно остання відмовилася від отримання копії такої постанови, про що зафіксовано у даній постанові. Крім того, у відзиві відповідач зазначає що зазначені події зафіксовано на відеореєстратор персональний мобільний моделі DMT1 ВМ0142. При цьому постанова про накладення адміністративного стягнення хоча і містить посилання про додаток у вигляді відео, однак не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відео фіксацію.

Наявна у справі постанова, сама по собі не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивачка вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачкою правил дорожнього руху, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність скасування постанови серія ЕАН № 3574435 від 19.12.2020.

Разом з тим, дана позовна заява подана в межах встановленого чинним законодавством строку, а тому суд не вбачає підстав для вирішення питання про його поновлення.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи із змісту вказаної статті, місцевий загальний суд як адміністративний, при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не наділений іншими повноваженнями, ніж ті, які передбачені у ч.3 ст. 286 КАС України.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача - поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Сумській області Касьян О.С., щодо складання 19.12.2020 постанови серії ЕАН № 3574435 про адміністративне правопорушення та накладення на позивачку адміністративного стягнення, задоволенню не підлягають.

Питання щодо відшкодування судових витрат, підлягає вирішенню у відповідності до ст. 139 КАС України.

Позивачкою у справі понесені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 454,00 грн., які у зв`язку із задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3574435, винесену 19 грудня 2020 року інспектором другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенантом поліції Касьян Олександрою Сергіївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривни 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - Касьян Олександра Сергіївна, інспектор роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту Патрульної поліції, місцезнаходження вул.Білопільський Шлях, 18/1 м. Суми.

Відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко