Справа № 520/1131/2020
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 р.Справа № 520/1131/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 31.03.20 року по справі № 520/1131/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна"

до Управління Державної казначейської служби України у м.Харкові Харківської області

третя особа: Харківська міська рада

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "Фортуна"), звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області (далі та текстом також відповідач, Управління), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Харківська міська рада, в якому просило:

1. Визнати протиправними дії Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області, що полягають у відмові у виконанні виконавчих документів;

2. Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області прийняти до виконання та здійснити виконання нижченаведених виконавчих документів за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради (ідентифікаційний код 04059243), шляхом списання грошових коштів з рахунків, відкритих в органах Казначейства:

- виконавчий лист по адміністративній справі № 520/10270/18 Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 про стягнення грошових коштів в розмірі 5856,00 грн;

- виконавчий лист по адміністративній справі № 520/10270/18 Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 про стягнення грошових коштів в розмірі 3524,00 грн;

- виконавчий лист по адміністративній справі № 520/10270/18 Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 про стягнення грошових коштів в розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі № 520/1131/2020 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області щодо повернення виконавчих документів Товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна» листами № 02-13/396 від 17.09.2019 та № 02-13/459 від 07.10.2019.

Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області прийняти до виконання:

- виконавчий лист по адміністративній справі № 520/10270/18 Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 про стягнення грошових коштів в розмірі 5856,00 грн;

- виконавчий лист по адміністративній справі № 520/10270/18 Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 про стягнення грошових коштів в розмірі 3524,00 грн;

- виконавчий лист по адміністративній справі № 520/10270/18 Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 про стягнення грошових коштів в розмірі 5000,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Харківська міська рада оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на правомірність дій Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області, наводить обставини справи та нормативно - правове обґрунтування, зазначені ним у поясненнях щодо позовної заяви у справі. За результатами апеляційного розгляду Харківська міська рада просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що твердження відповідача, наведені у апеляційній скарзі є хибними та спростовуються положеннями чинного законодавства України. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалося.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРТУНА» звернулося до Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області із заявою № 61 від 11.09.2019 про виконання виконавчих документів (а.с. 9, 10).

Разом із цією заявою ТОВ «ФОРТУНА» надані до виконання такі виконавчі документи:

- виконавчий лист у адміністративній справі № 520/10270/18 Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 про стягнення грошових коштів в розмірі 5856,00 грн (витрати на професійну правничу допомогу) (а.с. 11, 12);

- виконавчий лист у адміністративній справі № 520/10270/18 Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 про стягнення грошових коштів в розмірі 3524,00 грн (витрати зі сплати судового збору) (а.с. 13, 14);

- виконавчий лист у адміністративній справі № 520/10270/18 Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 про стягнення грошових коштів в розмірі 5000,00 грн (витрати на професійну правничу допомогу) (а.с. 15, 16).

Управлінням Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області листом № 02-13/396 від 17.09.2019 повернуто вказані виконавчі документи стягувачу без виконання (а.с. 17, 18).

В обґрунтування повернення виконавчих документів стягувачу без виконання відповідач зазначив, що механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджено Постановою КМУ «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03.02.2011 № 845 (далі за текстом - Порядок № 845). Згідно з мережею розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів за кодом в Управлінні обслуговується Харківська міська рада. Враховуючи викладене та керуючись підпунктом 11 пункту 9 Постанови КМУ 845, Управління повернуло вказані виконавчі документи стягувачу без виконання у зв`язку з тим, що у виконавчих документах назва боржника не відповідає коду ЄДРПОУ боржника та рекомендувало звернутись до відповідного суду для приведення виконавчих документів до вимог законодавства. Водночас, Управління роз`яснило, що на підставі п. 10 Постанови КМУ 845 від 03.08.2011 стягувач має право повторно надсилати органові Казначейства повернутий виконавчий документ у встановлений пунктом 6 цього Порядку строк, перебіг якого починається з дня його повернення. Стягнення з боржника коштів буде здійснено Управлінням після усунення вищезазначених недоліків.

Листом від 26.09.2019 № 64 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про виконання виконавчих документів (а.с. 19-22).

Листом від 07.10.2019 № 02-13/459 відповідачем повторно повернуто вказані виконавчі документи стягувачу без виконання (а.с. 23, 24).

В обґрунтування повернення виконавчих документи стягувачу без виконання відповідач зазначив, що відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 845 боржники це визначені у рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства. Повідомлено, що за виконавчими документами боржником є Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, яка діє на правах відділу та не є окремою юридичною особою або відокремленим підрозділом і, оскільки, відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 845, не може бути визначена у виконавчому документі як боржник та мати відкриті рахунки у органах Казначейства, в Управлінні не обслуговується. Також, у відповіді за вих. № 02-13/396 від 17.09.2019 Управлінням повідомлено, що згідно з мережею розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів за кодом в Управлінні обслуговується Харківська міська рада, що не є боржником згідно з виконавчими документами. Враховуючи викладене та керуючись підпунктом 11 пункту 9 Постанови КМУ № 845, Управління повернуло вказані вище виконавчі документи стягувачу без виконання у зв`язку з тим, що у виконавчих документах назва боржника не відповідає коду ЄДРПОУ боржника. Водночас, Управлінням роз`яснено позивачу, що на підставі пункту 10 Постанови КМУ № 845 стягувач має право повторно надіслати органові Казначейства повернутий виконавчий документ у встановлений пунктом 6 цього Порядку строк, перебіг якого починається з дня його повернення. Стягнення з боржника коштів буде здійснено Управлінням після усунення вищезазначених недоліків.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо повернення виконавчих документів Товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна» листами № 02-13/396 від 17.09.2019 та № 02-13/459 від 07.10.2019.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги в частині порядку виконання відповідачем виконавчих листів, а саме, про зобов`язання відповідача здійснити виконання виконавчих листів за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради (ідентифікаційний код 04059243) шляхом списання грошових коштів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, не підлягають задоволенню як такі, що є передчасними, оскільки заявлені наперед та стосуються подій майбутніх правовідносин.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржуване рішення в межах вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи та виходить з такого.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Згідно з положеннями частини 1 статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також гласності та відкритості виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Частиною 1 статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини також врегульовані Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45) (далі за текстом - Порядок № 845).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 845, цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно із підпунктом 2 пункту 4 Порядку № 845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 845 під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право, зокрема:

1) повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом, крім випадків виконання рішень про стягнення коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів;

2) звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання;

6) відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком;

7) вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Згідно із пунктом 9 Порядку № 845, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли:

1) виконавчий документ:

не підлягає виконанню органом Казначейства;

подано особою, що не має відповідних повноважень;

пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку;

не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження";

2) судове рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

3) боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень;

4) суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов`язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

5) стягувач узгодив відсутність зазначеної у виконавчому документі суми залишку невідшкодованого податку на додану вартість;

6) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

7) суми коштів, зазначені у виконавчому документі, перераховані боржником стягувачу;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу Казначейства;

10) рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою;

11) наявні інші передбачені законом випадки.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 845 відкладення безспірного списання коштів здійснюється, в тому числі, у разі:

1) призначення до розгляду органом, який видав виконавчий документ, заяви про роз`яснення рішення про стягнення коштів, встановлення або зміну порядку і способу, розстрочку та/або відстрочку його виконання чи виправлення помилки або про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

З аналізу наведених норм убачається, що під час виконання виконавчих документів органи Державної казначейської служби України наділені спеціальними повноваженнями при здійсненні виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників за виконавчими документами усувати спірні питання, які ускладнюють виконання, шляхом звернення до органу, який видав виконавчий документ, із заявами про роз`яснення рішення про стягнення коштів, мають право порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання.

Судовим розглядом установлено, що виконавчі листи у справі № 520/10270/18, які подані для виконання позивачем до відповідача, відтворюють резолютивні частини судових рішень, ухвалених Харківським окружним адміністративним судом та Другим апеляційним адміністративним судом 16.01.2019, 15.02.2019, 12.06.2019, в яких передбачені заходи примусового виконання та які набрали законної сили, а отже, відповідно до норм статті 370 КАС України, підлягають обов`язковому виконанню.

При поверненні виконавчих листів без виконання відповідач у листах № 02-13/396 від 17.09.2019 та № 02-13/459 від 07.10.2019 посилається на єдину підставу для повернення - підпункт 11 пункту 9 Порядку № 845, тобто на наявність інших передбачених законом випадків.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що для правомірного застосування підпункту 11 пункту 9 Порядку № 845, певним Законом має бути передбачено право відповідача саме повернути виконавчі документи.

Проте, повертаючи виконавчі документи позивачу, у листах № 02-13/396 від 17.09.2019 та № 02-13/459 від 07.10.2019 Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області не зазначило, якою саме іншою нормою Закону передбачено право органів казначейської служби повертати виконавчі документи у цьому випадку.

Водночас, повертаючи виконавчі листи стягувачу, відповідач безпідставно переклав на позивача негативні наслідки наявної у виконавчих листах неузгодженості інформації стосовно боржника у справі, що суперечить приписам Порядку № 845.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що повертаючи позивачеві без виконання виконавчі листи, відповідач припустився формального ставлення до виконання повноважень покладених на нього нормами чинного законодавства щодо дотримання ефективного порядку і способу виконання своїх повноважень та безпідставно повернув позивачеві виконавчий документ на підставі підпункту 11 пункту 9 Порядку № 845, чим проявив надмірний формалізм при виконанні своїх обов`язків при вирішенні питання про прийняття документів позивача до примусового виконання.

Надмірний формалізм при вирішенні питання про прийняття документів позивача до примусового виконання за його заявами № 61 від 11.09.2019 та № 64 від 26.09.2019 на підставі судових рішень, які набрали законної сили, за таких умов призвів до порушення прав позивача.

Рекомендації відповідача щодо звернення до відповідного суду для приведення виконавчих документів до вимог законодавства, викладені у листах № 02-13/396 від 17.09.2019 та № 02-13/459 від 07.10.2019 є такими, що суперечать чинному процесуальному законодавству, оскільки, по-перше, надання таких вказівок позивачеві, як стягувачеві, суперечить нормам Закону, так як звернення стягувача з такою заявою є його правом, а не обов`язком; по-друге, відповідач, за умови виявлення таких фактів, має повноваження звернутися із заявою про виправлення помилок у виконавчому документі до органу, який його видав, тобто, до адміністративного суду.

Отже, з урахуванням аналізу наведених вище норм чинного законодавства та встановлених судовим розглядом обставин у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем рішень про повернення позивачеві виконавчих документів, оформлених листами № 02-13/396 від 17.09.2019 та № 02-13/459 від 07.10.2019.

За таких умов, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що приймаючи вказані рішення, відповідач діяв необґрунтовано та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, заява № 18357/91, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Разом з тим, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Тому, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків та безпідставне повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання фактично призводять до порушення права стягувача на виконання судового рішення, що є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в частині задоволення позовних вимог неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, колегія суддів відхиляє, як такі, що носять характер особистих припущень Харківської міської ради та в ході апеляційного розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Водночас, колегія суддів зауважує, що з урахуванням того, що суд апеляційної інстанції відповідно до приписів статті 308 КАС України переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги і в цій справі не оскаржується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 в частині відмови у задоволенні вимог про зобов`язання відповідача здійснити виконання виконавчих листів за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради (ідентифікаційний код 04059243) шляхом списання грошових коштів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, суд апеляційної інстанції не переглядає оскаржуване рішення в цій частині.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року по справі № 520/1131/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Т.С. Перцова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 29.01.2021 року