Справа № 500/4020/20
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4020/20

27 січня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

представника позивача Сідорової І.,

представника відповідача Нацюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього сина, ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому позивач просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні ОСОБА_2 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що викладена в листі №1900-0321-8/12974 від 28 серпня 2020 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 12 липня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона в інтересах свого неповнолітнього сина звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Однак, відповідачем відмовлено у призначені такої пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Зокрема зазначено, що до страхового стажу не було зараховано періоди роботи ОСОБА_3 в організаціях, які знаходяться на території Російської Федерації, оскільки у відповідача відсутнє підтвердження факту роботи та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Не погоджуючись із даною відмовою, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 11.12.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі сторонам клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 13.01.2021 року суд прийняв рішення проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив у справі судове засідання.

18.01.2021 року, відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що згідно із записами трудової книжки ОСОБА_3 , у період з 01.01.2009 по 06.04.2011 він працював в ТОВ Приватне охоронне підприємство «Гард-Експресс» в м. Москва, у період з 28.04.2011 по 09.06.2011 - в ТОВ Приватне охоронна організація «Русич-А» в м. Самара, у період з 10.06.2011 по 31.12.2011 - в ТОВ Приватне охоронне підприємство «Гард- Експресс» в м. Москва, у період з 01.01.2012 по 31.12.2012 - в ТОВ Приватне охоронне підприємство «ВЧК-Охорона» в м. Москва, у період з 23.01.2013 по 16.06.2015 - в ТОВ ІІриватне охоронне підприємство «Квант-В» в м. Москва, у період з 18.06.2015 по 03.07.2015 - в ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Вилон» в м. Щолково Московської області, у період з 01.02.2016 по 14.10.2016 - в ТОВ Приватне охоронне підприємство «Квант-В» в м. Москва, у період з 15.10.2016 по 07.11.2017 - в ТОВ Приватне охоронне підприємство «Альфа-Гранд» в м. Москва, у період з 11.12.2017 по 11.07.2019 - в ТОВ Приватне охоронна організація «Інгул» в м. Москва. Однак, на даний час документи, які б підтверджували факт роботи і сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації по даних організаціях не надійшли, з огляду на що у відповідача відсутні підстави зарахувати до страхового стажу дані періоди роботи та призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону №1058-IV.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача, заперечила проти позову з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька с. Бонівка Кременецького району Тернопільської області, перебувала у зареєстрованому шлюбі із громадянином Російської Федерації - ОСОБА_3 (арк. справи 15 звр.).

У даному шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився син - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14 травня 2012 року, та про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №8 (арк. справи 16).

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 38 років, ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 11 липня 2019 року, виданим Відділом №2 Щолковського управління РАЦС Головного управління РАЦС Московської області (арк. справи 17).

Станом на 07 липня 2020 року, ОСОБА_1 , в інтересах свого неповнолітнього сина, звернулась із заявою до Кременецького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника (сину - ОСОБА_2 за померлого батька - ОСОБА_3 ).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0321-8/12974 від 28.08.2020 позивачці відмовлено у призначенні такої пенсії через відсутність необхідного страхового стажу у ОСОБА_3 (арк. справи 24-25).

З листа відповідача слідує, що для призначення пенсії по втраті годувальника, позивачем було надано документи, а саме: паспорт громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, трудову книжку серії НОМЕР_3 , видану 01.01.2009 року, свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 видане 14.05.2012 року, свідоцтво про смерть НОМЕР_4 видане 11.07.2019 року, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 виданий 17.10.2019 року, свідоцтво про взяття на облік в Податковому органі фізичної особи по місцю проживання на території Російської Федерації серія НОМЕР_7, яку видано 30.08.2001 року, довідку №207-7/05-1624 від 25.02.2020 року про надання інформації щодо сплати внесків підприємств на території Російської федерації де працював ОСОБА_3 .

Відповідач вказав, що згідно із записами трудової книжки ОСОБА_3 , у період з 01.01.2009 по 06.04.2011, він працював в ТОВ Приватне охоронне підприємство «Гард-Експресс» в м. Москва, у період з 28.04.2011 по 09.06.2011 - в ТОВ Приватне охоронна організація «Русич-А» в м. Самара, у період з 10.06.2011 по 31.12.2011 - в ТОВ Приватне охоронне підприємство «Гард- Експресс» в м. Москва, у період з 01.01.2012 по 31.12.2012 - в ТОВ Приватне охоронне підприємство «ВЧК-Охорона» в м. Москва, у період з 23.01.2013 по 16.06.2015 - в ТОВ ІІриватне охоронне підприємство «Квант-В» в м. Москва, у період з 18.06.2015 по 03.07.2015 - в ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Вилон» в м. Щолково Московської області, у період з 01.02.2016 по 14.10.2016 - в ТОВ Приватне охоронне підприємство «Квант-В» в м. Москва, у період з 15.10.2016 по 07.11.2017 - в ТОВ Приватне охоронне підприємство «Альфа-Гранд» в м. Москва, у період з 11.12.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_3 - в ТОВ Приватне охоронна організація «Інгул» в м. Москва

Однак, за твердженнями відповідача, на направленні ним запити в органи Пенсійного фонду Російської Федерації про витребування інформації та уточнюючих довідок про стаж та нарахування заробітної плати і сплату страхових внесків, відповіді не надійшло, з огляду на що у відповідача відсутні підстави зарахувати до страхового стажу дані періоди роботи та призначити ОСОБА_2 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону №1058-IV.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.Згідно з статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058), за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 36 Закону № 1058, непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються, зокрема, діти які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону № 1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років.

Отже, умовою призначення непрацездатним членам сім`ї померлого ОСОБА_3 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника є наявність в останнього на день смерті 8-річного страхового стажу.

За приписами частини 1 статті 37 Закону № 1058, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до частини 1 статті 38 означеного Закону № 1058, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону.

З положень частини 1 статті 44 Закону № 1058 слідує, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регулюється Порядком, який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (надалі - Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 розділу І цього Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається, зокрема, батьками.

Згідно з пунктом 2.3 розділу І Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 2.1 розділу І Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу);

для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3,4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку; документа про місце проживання (реєстрації) особи; документа, які засвідчують особливий статус особи (за наявності особливого статусу); документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку - громадянам України, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації).

Крім вказаних документів, відповідно до п. 2.3. Порядку №22-1, для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника надаються також такі документи:

документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності);

свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»;

документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

документи про місце проживання (реєстрації);

документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого * годувальника;

експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

На підставі наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що позивач, з метою призначення синові пенсії у зв`язку з втратою годувальника, звернулася до територіального органу Пенсійного фонду у строк, що не перевищував 12 місяців з дня смерті годувальника, та надала всі документи для призначення пенсії, що передбачені зазначеним вище Порядком № 22-1.

Судом також встановлено, та не заперечено відповідачем, що єдиною підставою відмови позивачу у призначенні неповнолітньому ОСОБА_2 пенсії, є відсутність, на думку відповідача, документів про страховий стаж померлого годувальника.

Статтею 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, за змістом пунктів 2-3 Порядку №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків, а за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вищевказаного дає підстави вважати, що довідки мають надаватися у разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період, що визначає їх право на пенсію.

Разом із тим, відомості про роботу чоловіка позивача підтверджуються його трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , що велась з 01 січня 2009 року (арк. справи 18-20), а також Довідкою № 207-7/0501624, яка видана 25 лютого 2020 року Управлінням Пенсійного фонду Російської Федерації по міському округу Щолково та по міському округу Фрязіно Московської області (арк. справи 21-23).

Зокрема, в ході судового розгляду, судом досліджено долучені до матеріалів судового справи копії трудової книжки, з якої слідує (окрім іншого), що в період з 01 січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (день його смерті) ОСОБА_3 працював:

з 01 січня 2009 року по 06 квітня 2011 року - охоронником у ТОВ ПОП «Гард- Експрес»;

з 28 квітня 2011 року по 09 червня 2011 року - охоронником у ТОВ ПОО «Русич- А»;

з 10 червня 2011 року по 31 грудня 2011 року - охоронником у ТОВ ПОП «Гард- Експрес»;

з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року - охоронником у ТОВ ПОП «ВЧК- Охорона»;

з 23 січня 2013 року по 16 червня 2015 року - охоронником у ТОВ ПОП «Квант- В»;

з 18 червня 2015 року по 03 липня 2015 року - оператором пакувальної машини у ТОВ «Торгово-промислова компанія «Білон»;

з 01 лютого 2016 року по 14 жовтня 2016 року - охоронником у ТОВ ПОП «Квант-В»;

з 15 жовтня 2016 року по 07 листопада 2017 року - охоронником у ТОВ ПОП « Альфа-Г ранд »;

з 11 грудня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 - охоронником у ТОВ ПОО «Інгул» .

Суд зазначає з Довідки № 207-7/0501624, яка видана 25 лютого 2020 року слідує, що дослідженні записи в трудовій книжці про періоди роботи відповідають індивідуальним відомостями про страховий стаж особи, що подана страхувальниками до Управління по міському округу Щолково і міському округу Фрязіно Московської області - Головного управління Песійного фонду РФ № 7 по м. Москві та Московській області.

Суд погоджується із стороною позивача, що Довідка від 25.02.2020 року № 207-7/0501624 та трудова книжка є належними та достатніми доказами на підтвердження страхового стажу померлого годувальника - ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 1 чинної Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають. Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до частини 2 статті 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий таж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також колишнього СРСР за час до набрання чинності Угодою.

За приписами статті 11 Угоди, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у встановленому порядку на території держав-учасниць СНД і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника, вказав, що зарахування до страхового стажу з 1 січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких провадилась трудова діяльність, а також повідомив, що Кременецьким відділом обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Тернопільській області направлено запит в органи Пенсійного фонду Російської Федерації з метою витребування уточнюючих довідок про стаж та нарахування заробітної плати та інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного Фонду РФ за періоди роботи чоловіка позивача у вищезазначених організаціях. Проте до цього часу документи, які б підтверджували факт роботи і сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ по даних організаціях, не надійшли, тому зарахувати до страхового стажу дані періоди роботи відповідач не вбачає підстав.

Однак, суд критично оцінює такі твердження відповідача, оскільки Довідка № 207-7/0501624, що видана 25 лютого 2020 року Управлінням Пенсійного фонду Російської Федерації по міському округу Щолково і міському округу Фрязіно Московської області, що була надана відповідачу, містить детальну інформацію стосовно нарахування заробітної плати та сплати відповідних страхових внесків.

Окрім цього, у матеріалах справи міститься лист Управління по міському округу Щолково і міському округу Фрязіно Московської області від 25 листопада 2020 року № 207-7/5/09150, у якому Управлінням надано роз`яснення позивачу, за змістом якого у відповідності до пункту 1 статті 8 Федерального закону № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування», страхувальник надає у відповідний орган Пенсійного фонду РФ відомості щодо всіх осіб, які працюють у нього за трудовим договором, а також осіб, які уклали договори цивільно-правового характеру, на винагороди за якими у відповідності до законодавства РФ нараховуються страхові внески, за які він сплачує страхові внески.

Відомості про заробітну плату (дохід), нараховані і сплачені страхові внески за застрахованих осіб надаються на основі даних бухгалтерського обліку. Відомості про трудовий (страховий) стаж надаються на підставі наказів, інших документів щодо обліку кадрів та інших документів, які підтверджують умови трудової діяльності застрахованої особи, а також даних бухгалтерського обліку про нарахування та сплату страхових внесків.

Згідно з пунктом 15 Закону № 27-ФЗ на страхувальника покладений обов`язок своєчасно у в повному обсязі надавати в територіальний орган ПФР за місцем реєстрації організації відомостей про всіх осіб, які працюють у цій організації (арк. справи 26).

У роз`ясненні наведено також розшифровку таблиці, наданої в довідці від 25 лютого 2020 року, зокрема: перша колонка «Страхувальник» - найменування організацій, які надавали відомості про застраховану особу; друга колонка «Календарний рік/Звітний період» - за який час організація надавала відомості про застраховану особу; третя колонка «Нараховано» - сума доходу (винагороди) застрахованої особи; четверта колонка «Враховано» - враховується сума страхових внесків на фінансування страхової частини пенсії в межах установленої граничної величини бази для нарахування страхових внесків за тарифом 16,0 відсоткових пунктів тарифу страхового внеску незалежно від фактично сплачено страхувальником суми страхових внесків; п`ята колонка «Сплачено» - інформація про суму виплат на застраховану особу.

З урахуванням зазначеного роз`яснення, Довідкою № 207-7/0501624 від 25.02.2020 підтверджено, що сімома страхувальниками - роботодавцями ОСОБА_3 , які зазначені в трудовій книжці останнього, за період з 2009 року по час його смерті, а також роботодавцем, відомості про якого відсутні у трудовій книжці - «Оренхліб філіал ТОВ АПК Офкор» за період з 15 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року всього нараховано ОСОБА_3 заробітної плати в розмірі 335 521,15 рублів, утримано страхових внесків у розмірі 235 678,71 рублів, та сплачено виплат на застраховану особу в розмірі 290 190 рублів

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що відомості про страховий стаж ОСОБА_3 , про нараховану йому заробітну плату та сплачені страхові внески надані позивачем у повному обсязі разом із заявою про призначення сину - ОСОБА_2 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника; страховий стаж померлого годувальника перевищує мінімально встановлений для призначення даного виду пенсійного забезпечення, а інших підстав для відмови в призначенні пенсії відповідачем у листі від 28 серпня 2020 року №1900-0321-8/12974 не зазначено, що в сукупності дає підстави суду дійти висновку, що відмова відповідача у призначенні пенсії неповнолітньому ОСОБА_2 у зв`язку з втратою годувальника - є протиправною.

Слід зазначити й те, що відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, на підставі аналізу норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та встановлених обставин справи, перевірених письмовими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього сина, ОСОБА_2 підлягають до задоволення повністю.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні ОСОБА_2 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що викладена в листі №1900-0321-8/12974 від 28 серпня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з 12 липня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати на суму 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 видане 01.05.2012 (місце проживання: с. Бонівка, Тернопільська область, 47003, РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Мірінович У.А.