Справа № 640/29608/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року м. Київ № 640/29608/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича

про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича (далі по тексту - відповідач), адреса: 02125, місто Київ, вулиця Старосільська, будинок 1-У, офіс 3, в якій позивач просить

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Табінського Олега Володимировича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12 жовтня 2020 року в межах виконавчого провадження №63238521.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Табінського О.В. перебуває виконавче провадження №63238521 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркредит Фінанс» заборгованості у розмірі 17761,00 грн.

В межах вказаного виконавчого провадження відповідачем винесено постанову від 12 жовтня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи в розмірі 20%.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що вказана постанова є протиправною, з огляду на наступне.

На примусовому виконанні у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження №58835394 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/1433/18, виданого 13 лютого 2019 року про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1/4 (25%) частки заробітку (доходу) щомісячно.

Крім того, у позовній заяві вказано, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Клименка Р.В. перебуває виконавче провадження №63232017 з примусового виконання виконавчого напису №50246, виданого 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» заборгованості у розмірі 9 245,00 грн, в рамках якого приватним виконавцем винесено постанову від 13 жовтня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в розмірі 20%.

Таким чином, як вказує позивач, на підставі вказаних двох виконавчих документів, з його доходів вже стягнуто 45% від усіх доходів щомісячно, а з урахуванням оскаржуваної постанови станом на теперішній час стягується 65% з усіх доходів, що, на переконання позивача, є порушенням його прав та стало підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання, витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №63238521, а також витребувано від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича інформацію щодо здійснення примусового стягнення з усіх видів доходу ОСОБА_1 з вказівкою на джерела доходів та розміру утриманих сум в межах виконавчого провадження №63232017 та від Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) інформацію щодо здійснення примусового стягнення з усіх видів доходу ОСОБА_1 з вказівкою на джерела доходів та розміру утриманих сум в межах виконавчого провадження №58835394.

Копія ухвали суду від 30 листопада 2020 року в частині витребування від відповідача виконавчого провадження виконана, проте, відзиву на позовну заяву відповідач не надав з невідомих суду причин. В частині витребування від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича та від Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) інформації ухвала суду не виконана.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року повторно витребувано від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича та від Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) інформацію щодо наявних у провадженні виконавчих проваджень.

Станом на 29 січня 2021 року вимоги ухвал суду від 30 листопада 2020 року та від 14 грудня 2020 року в частині витребування інформації від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича виконана частково, Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) ухвали суду виконані в повному обсязі.

Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки без поважних причин, на підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судове засідання 28 грудня 2020 року сторони не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням викладеного та зважаючи на неявку сторін належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи, у судовому засіданні 28 грудня 2020 року судом, згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято рішення про подальший розгляд у письмовому провадженні.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії виконавчого провадження № 63238521, 07 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 14 вересня 2020 року, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості в сумі 17 761,76 грн, згідно кредитного договору від 23 січня 2019 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс».

Того ж дня відповідачем подано запит до Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи позивача, у відповідь на який надано відповідь № від 07 жовтня 2020 року, в якій зазначено, що місцем роботи позивача у серпні 2020 року є Державне авіаційне підприємство «Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Баярд 9».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем від 12 жовтня 2020 року в рамках виконавчого провадження №63238521 звернуто стягнення на доходи позивача у розмірі 20% до виплати загальної суми 10173,96 грн, першочергово стягнуто витрати на проведення виконавчих дій в сумі 405,00 грн, та пропорційно до заборгованості, яка перераховується стягувачу та основну винагороду приватного виконавця.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №58835394 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, і до досягнення позивачем двадцяти трьох років або припинення нею навчання в Київському університеті імені Бориса Грінченка.

В рамках вказаного виконавчого провадження №58835394 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19 квітня 2019 року, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 у розмірі 25% від усіх видів заробітку (доходу) останнього.

Також, в матеріалах справи наявні копії звітів про здійсненні відрахування та виплати в рамках виконавчого провадження №588835394.

Крім того, згідно інформації, наданої приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В., в останнього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №63232017 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості в розмірі 9245,00 грн. 13 жовтня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Станом на 09 грудня 2020 року зі ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти на суму 2888,16 грн.

Вважаючи постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про звернення стягнення заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника від 12 жовтня 2020 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (далі по тексту - Закон України №1404-VIII від 02 червня 2016 року) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 1,3 частини 1 статті 3 Закону України № 1404-VIII від 02 червня 2016 року передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України та виконавчих написів нотаріусів.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є, зокрема, заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Частиною 1 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 5 зазначеної статті Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

На підставі вищезазначених правових положень, 07 жовтня 2020 року приватним виконавцем Табінським О.В. відкрито виконавче провадження №63238521 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 14 вересня 2020 року, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості в сумі 17 761,76 грн, згідно кредитного договору від 23 січня 2019 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс».

Статтею 68 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначено умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме,

Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

В свою чергу, частиною 2 статті 70 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII встановлено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. (частина 3 статті 70 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).

Таким чином, Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII визначено випадки можливого стягнення за декількома виконавчими провадженнями та граничний розмір відрахувань у такому випадку.

Разом з тим, обмеження стягнення має відбуватися при фактичній виплаті доходу (пенсії), органом, який проводить таку виплату, і не обмежує виконавця при винесенні рішень.

Більш того, суд звертає особливу увагу на те, що в даному випадку оскаржувана постанова винесена 12 жовтня 2020 року, тобто, до винесення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком В.Р. постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в розмірі 20% в рамках виконавчого провадження №63232017 з примусового виконання виконавчого напису №50246, виданого 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» заборгованості у розмірі 9 245,00 грн, що, в свою чергу, свідчить про те, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови відповідачем дотримано встановлене обмеження стягнення у розмірі 20%, а тому оскаржувана постанова є законною та не підлягає скасуванню.

Стосовно посилань позивача на порушення відповідачем положень частини 1 статті 68 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII, відповідно до яких стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, суд вважає безпідставними та такими, що не можуть бути покладені в основу рішення суду, адже, підставами та предметом даного позову є, зокрема, незгода позивача зі стягненням з його доходів більше ніж 50%.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем доведено правомірність вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення за рахунок відповідача на користь позивача судових витрат.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник