Справа № 640/22061/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року м. Київ № 640/22061/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про опис майна,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, адреса: 03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 5а, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року № на суму 8 370,83 грн;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 02 липня 2020 року № 147575-56 на суму 8 370,83 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 02 липня 2020 року № 21592/ФОП/Ю-36-56-07.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та рішення про опис майна у податкову заставу прийняті податковим органом протиправно та всупереч вимогам чинного податкового законодавства, з огляду на те, що у Головного управління ДПС у Київській області відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджували дату вручення позивачем будь-якого із переліченого в акті податкового повідомлення, а тому, оскільки відповідний контролюючий орган не надсилав на адресу позивача жодного податкового повідомлення (повідомлення-рішення) відповідно до вказаних норм права, а позивач їх не отримував, то податкового боргу у позивача не було і не могло виникнути.

Також, позивач в обґрунтування поданої позовної заяви звертає увагу, що на другому аркуші рішення Державної податкової служби України від 24 липня 2020 говориться про те, що: «... з урахуванням, станом на 16 червня 2020 року, переплати у сумі 123 749,57 грн та у зв`язку з нарахуванням грошового зобов`язання, визначеного Головним управлінням ДПС у Київській області податковим повідомленням рішенням від 26 березня 2020 № -1031 у сумі 132 120,40 грн, в ІКП ОСОБА_1 виник податковий борг у сумі 8 370,83 гривні». При цьому, позивач зазначає, що вказані твердження податкового органу спростовуються листом відповідача № 20085/Адв/10-36-33-01 від 18 червня 2020 року в якому прямо зазначено, «що станом на дату надання відповіді (18 червня 2020 року), в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по земельному податку з фізичних осіб на території Київської області, заборгованість - ВІДСУТНЯ».

А тому, на переконання представника позивача, враховуючи те, що відповідач 18 червня 2020 року письмово повідомив позивача про відсутність у позивача заборгованості по сплаті податків, включаючи відсутність заборгованості по сплаті земельного податку в Київський області, а також враховуючи лист № 10053/6/99-00-10-05-06 від 19 березня 2020 року Державної податкової служби України про те, що податкова вимога Головного управління ДПС у Київській області від 18 лютого 2020 року № 17472-56 Головного управління ДПС у Київській області (на суму 8 370,83 грн) - вважається відкликаною, а рішення про опис майна в податкову заставу від 20 лютого 2020 року № 6940/ФОП/10-36-56-07 - вважається таким, що втратило юридичні наслідки, то направлення відповідачем податкової вимоги від 02 липня 2020 року № 147575-56 на суму 8 370,83 грн та рішення про опис майна у податкову заставу від 02 липня 2020 року - є протиправними.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про опис майна та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Відповідач не погоджуючись з викладеними позивачем у позовній заяві аргументами подав відзив на адміністративний позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що відповідно до п.п. 20.1.4, п. 20.1 ст. 20 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 та у порядку статті 76 та ст. 102 Податкового кодексу України Ірпінським управлінням Головного управління ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб, які є власниками земельної(-их) ділянки(-ок), за результатами якої складено акт від 12 листопада 2019 року № 003238/10-36-56-05/ НОМЕР_1 , який надіслано платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення 13 листопада 2019 року та вручено платнику згідно поштового штемпеля особисто 04 грудня 2019 року. Під час проведення інвентаризації інтегрованої картки платника земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) встановлено, що заборгованість по податку виникла за рахунок несвоєчасної сплати земельного податку за період 2017 - 2019 роки.

На підставі вказаного вище Акту камеральної перевірки було сформовано оскаржуване податкове повідомлення рішення.

В свою чергу, в обґрунтування того, як у позивача з`явилась податкова заборгованість та обґрунтованості для прийняття оскаржуваних вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, представник податкового органу зазначає, що рішенням Державної податкової служби України від 18 березня 2020 року № 9895/6/99-00-08-05-04-06 зазначені рішення контролюючого органу залишено без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Надалі, у зв`язку з відмовою у задоволенні скарги ОСОБА_1 , за даними ІТС «Податковий блок», 16 червня 2020 року грошові зобов`язання у загальній сумі 56 790,93 грн було поновлено в ІКП ОСОБА_1 в зв`язку з закінченням процедури адміністративного оскарження.

Податковий орган звертає увагу, що згідно пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язанні зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. А також, згідно пункту 131.2 статті 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку визначеному цим пунктом.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що Головним управлінням ДПС у Київській області виходячи з встановлених вище обставин було сформовано податкові повідомлення-рішення № від 20 грудня 2019 року на суму 48 420,10 грн та № від 20 грудня 2019 року на суму 8 370,83 грн, які було надіслано платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем його реєстрації та вручено платнику згідно поштового штемпеля особисто.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, представник відповідача приходить до висновку, що Головне управління ДПС у Київській області мала всі законодавчо визначені повноваження та підстави для винесення відносно позивача спірних рішень, а всі дії уповноважених осіб податкового органу здійснені в межах чинного законодавства, у порядку та у спосіб, ним передбачений.

Керуючись викладеним, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних позовної заяви позивача та залишити в силі прийняту податкову вимогу щодо позивача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом було встановлено та проти чого не заперечують сторони, що Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та у порядку статті 76 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ) проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за земельну ділянку, розташована на території Юрівської селищної ради Київської області, за результатами якої складено акт від 12 листопада 2019 року № 003238/10-36-56-05/ НОМЕР_1 .

Під час проведення інвентаризації інтегрованої картки платника земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 встановлено заборгованість по податку за рахунок несвоєчасної сплати земельного податку за період 2017 - 2019 роки, зокрема, за затримку на 14 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 83 708,30 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними податковим органом в Акті перевірки, позивачем було подано заперечення на акт камеральної перевірки від 12 листопада 2019 року № 003238/10-36-56-05/ НОМЕР_1 . За результатами розгляду заперечення акту камеральної перевірки від 12 листопада 2019 року № 003238/10-36-56-05/ НОМЕР_1 по окремих загальнодержавних та місцевих податках та зборах, Головним управлінням ДПС у Київській області заперечення до акту камеральної перевірки від 18 грудня 2019 року № 12194/ФОП/Ю-36-33-01 залишено без задоволення.

На підставі викладено, уповноваженими особами податкового органу було сформовано та направлено на адресу позивача податкові повідомлення-рішення № від 20 грудня 2019 року на суму 48 420,10 грн та № від 20 грудня 2019 року на суму 8 370,83 грн.

Не погоджуючись з вказаними вище обставинами позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені ПКУ. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України).

Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV «Податок на доходи фізичних осіб» ПКУ для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету (пункт 54.2 статті 52 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 54.3 ст. 54 ПКУ контролюючий орган зобов 'язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених ПКУ або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог ПКУ та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством (підпункт 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України);

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України);

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України);

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених ПКУ, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (підпункт 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України);

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (підпункт 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України).

Суд звертає увагу, що якщо згідно з нормами зазначеної вище статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому Податкового кодексу України (пункт 54.5 статті 54 Податкового кодексу України).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абзац перший пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266, підпункту 267.8.1 пункту 267.8 статті 267, пункту 287.5 статті 287 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортний податок та плата за землю фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Тобто, у платника податків виникає податковий борг у випадку, коли протягом 10 календарних днів після отримання податкового повідомлення-рішення не була розпочата процедура оскарження такого рішення.

Згідно з пунктом 58.3 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу викладених вище норм чинного податкового законодавства, суд приходить до висновку, що такому випадку, належним та допустимим доказом для встановлення факту наявності у платника податків податкового боргу - може бути лише повідомлення про вручення йому поштового відправлення, з яким було надіслане відповідне податкове повідомлення-рішення, або ж відповідна податкова вимога чи повідомлення про її вручення.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем не було надано до суду, будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач отримував податкове повідомлення-рішення чи взагалі направлялось таке податкове повідомлення-рішення на адресу позивача.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 156 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Згідно з пунктом 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Виходячи з аналізу зазначених у Податковому кодексі України визначень понять «податковий борг» та «податкове зобов`язання», наявність у платника податків податкових зобов`язань не є фактом наявності у такого платника податків податкового боргу.

Таким чином, беручи до уваги той факт, що позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення, на підставі якого податковим органом було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення яким на позивача було нараховано штраф за затримку сплати грошового зобов`язання, ним не отримувалось, суд приходить до висновку, що податкове зобов`язання визначене відповідачем не набрало статусу податкового боргу, а отже надіслання нарахування позивачу штрафу, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу є передчасним.

Суд вважає за необхідне також звернути увагу, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Крім того, порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 з метою встановлення єдиного порядку надіслання податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі - Порядок № 1204), визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Розділом III Порядку № 1204 передбачаються вимоги щодо порядку надіслання (вручення) контролюючим органом податкових повідомлень-рішень платникам податків.

У відповідності до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 1204 структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (заступнику керівника) контролюючого органу. Після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою «Ф») не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1204).

При цьому, з наявних в матеріалах документів, судом не було встановлено, що податкове повідомлення-рішення на підставі якого було прийнято оскаржувані рішення надсилалось податковим органом на адресу позивача.

Таким чином, доказів направлення позивачу податкового повідомлення-рішення щодо сплати коштів по земельному податку на підставі якого було прийнято оскаржувані рішення відповідачем не надано, що, у свою чергу, дає підстави вважати, що таке рішення не було вручено позивачу у відповідності до вимог податкового законодавства.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що ситуація навколо отримання позивачем податкових повідомлень-рішень щодо сплати коштів по земельному та транспортному податку - стала предметом розгляду справи № 756/11334/19.

В своїй постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/11334/19 Оболонський районний суд встановив, що: « ОСОБА_1 у строк встановлений законом не було надіслано податкове повідомлення-рішення, яке містить суму грошового зобов`язання та строк для його оплати, грошове зобов`язання не було узгодженим, оскільки, відповідно до п. 14.1.175 п.п. 14.1 cm. 14 ПКУ, особа вважається такою, що має податковий борг з моменту набуття податкового зобов`язання статусу узгодженого, а не з моменту відображення відповідної інформаиїї в відповідних відкритих джерелах ДФС України (об`єктивна сторона правопорушення), та відсутні докази про те, що ОСОБА_1 мав прямий чи непрямий умисел на вчинення адміністративного правопорушення (суб`єктивна сторона).

З наданих матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про наявність податкового боргу...».

Також, суд звертає увагу та як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, позивача на адресу податкового органу неодноразово надсилались заяви про направлення на його (представника) адресу обґрунтованих повідомлень-рішень які стосуються позивача, в разі існування хоча б найменшої необхідності сплати позивачем податків, однак податковим органом, як вже було встановлено судом вище, не було надіслано у строк передбачений чинним законодавством відповідних податкових повідомлень-рішень на адресу позивача.

Отже, враховуючи встановлений податковим законодавством обов`язок контролюючого органу належним чином надсилати податкові повідомлення-рішення, які у свою чергу, є підставою для виникнення у такого платника обов`язку сплатити визначене контролюючим органом грошове зобов`язання у встановлені пунктом 287.5 статті 87 Податкового кодексу України строки - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, посилання відповідача на наявність у позивача згідно даних інтегрованих карток несплаченого узгодженого грошового зобов`язання та формальна наявність оскаржуваних податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу не підтверджують підстав виникнення у позивача податкового боргу, як і не свідчать про наявність обставин виникнення у позивача обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Відтак, суд не вбачає законних підстав на формування податковим органом податкового повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року № на суму 8 370,83 грн та надсилання позивачу податкової вимоги від 02 липня 2020 року № 147575-56 на суму 8 370,83 грн, рішення про опис майна у податкову заставу від 02 липня 2020 року № 21592/ФОП/Ю-36-56-07 для.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з частиною 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 523,20 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 2 523,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про опис майна - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2019 року № на суму 8 370,83 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 02 липня 2020 року № 147575-56 на суму 8 370,83 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 02 липня 2020 року № 21592/ФОП/Ю-36-56-07.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 5а, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 523,20 грн (дві тисячі п`ятсот двадцять три гривні 20 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова