Справа № 200/8717/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 р. Справа№200/8717/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., за участю секретаря судового засідання - Гуменної В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення № 31 від 21.01.2020 та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення № 31 від 21.01.2020 року та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно не враховано певні періоди його роботи до пільгового стажу та відмовлено у призначенні пенсії, адже в даному випадку факт його роботи в спірні періоди підтверджується належними та допустимими доказами, а саме його трудовою книжкою. Крім того, при відмові у призначенні пенсії ОСОБА_1 , пенсійним фондом взагалі не розглянуто питання щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.11.2011 по 05.07.2012 в Якутії, з 18.08.1992 по 19.01.1993 в ПАТ «Єнакієвський металургійний завод», з 22.04.1989 по 29.03.1992 в ТОВ «Юником», що є підставою для зобов`язання управління розглянути ці періоди та зарахувати їх до пільгового стажу.

Позивач також наголошує, що у період з 01.09.1983 по 03.05.1984 він навчався в профтехучилище № 74 м. Первомайська та працював забойщиком підземним з повним робочим днем під землею в шахті. Згідно ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» за час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 вважає, що період навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Поряд з цим, на переконання позивача, період служби в Радянській армії з 22.11.1984 по 26.11.1986 має бути зарахований до пільгового стажу, оскільки, як до служби так і після неї він працював на «пільговій» посаді з повним робочим днем під землею.

З огляду на вищевикладене, позивач просить суд:

визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 31 від 21.01.2020 року в частині відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу та зобов`язати управління призначити йому пенсію, зарахувавши до пільгового стажу роботи з 03.02.1993 по 11.07.1993, з 03.10.1995 по 28.02.1999, з 06.12.1999 по 03.05.2002, з 07.07.2003 по 14.12.2003, з 03.11.2004 по 15.02.2005, з 03.03.2005 по 14.06.2005, з 17.06.2005 по 31.03.2006, з 24.06.2010 по 11.07.2011, з 03.08.2007 по 19.11.2007, з 01.04.2006 по 24.07.2006, з 05.08.2006 по 31.08.2007, з 19.11.2007 по 08.02.2009, з 21.06.2010 по 23.07.2010, з 10.12.2012 по 05.04.2016 року; період навчання з 01.09.1983 по 03.05.1984 та служби в армії з 22.11.1984 по 26.11.1986, а також з 01.11.2011 по 05.07.2012 в Якутії, з 18.08.1992 по 19.01.1993 в ПАТ «Єнакієвський металургійний завод», з 22.04.1989 по 29.03.1992 в ТОВ «Юником».

Відповідачем надано відзив на позовну заяву. В обґрунтування незгоди представник пенсійного органу зазначає, що при зверненні позивачем були надані наступні документи: заява № 491 від 14.01.2020 на призначення пенсії за Списком № 1; копія паспорту серії НОМЕР_1 від 28.08.1997; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копія трудової книжки НОМЕР_2 від 31.05.1984; копія диплому; копія військового квитка НОМЕР_3 ; довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 735 від 13.12.2019, видана відокремленим підрозділом шахта «Зол»; довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 736 від 13.12.2019, видана відокремленим підрозділом шахта «Золоте»; виписка з наказу № 218 к від 01.10.1984; довідка про реорганізацію підприємства № 737 від 13.12.2019; довідка від 13.11.2019 № 1426- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. При розгляді наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 має загальний трудовий стаж 20 років 03 місяці 19 днів, пільговий стаж роботи за Списком № 1 - 1 рік 04 місяців 28 днів. Водночас, спірні періоди роботи не враховано до пільгового стажу позивача, оскільки довідок, підтверджуючих пільговий характер роботи та наказів про проведення атестації робочих місць позивачем надано не було.

На підставі вищевикладеного представник Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області вважає, що відповідачем не порушено прав позивача, відповідач діяв в межах повноважень та й у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 28.09.2020 Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення № 31 від 21.01.2020 та зобов`язання вчинити дії та відкрив провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.11.2020 суд виніс ухвалу, якою витребував у ОСОБА_1 оригінали всіх його трудових книжок для огляду у судовому засіданні. Розгляд адміністративної справи визначив проводити за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 09 год 00 хв 23.12.2020. Продовжив строк підготовчого провадження по адміністративній справі, - на тридцять днів з ініціативи суду.

23.12.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 14-30 год. 20.01.2021.

На судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та копії картки платника податків від 16.07.1999 (а.с.18-22).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою із фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 (а.с.23).

У період з 03.02.1993 по 11.07.1993, з 03.10.1995 по 28.02.1997, з 06.12.1999 по 03.05.2002, з 07.07.2003 по 14.12.2003, з 03.11.2004 по 15.02.2005, з 03.03.2005 по 14.06.2005, з 17.06.2005 по 31.03.2006, з 24.09.2010 по 11.07.2011, з 03.08.2007 по 19.11.2007, з 01.04.2006 по 24.07.2006, з 05.08.2006 по 31.08.2007, з 19.11.2007 по 08.02.2009, з 21.06.2010 по 23.07.2010, з 10.12.2012 по 05.04.2016 року, з 18.08.1992 по 19.01.1993 та з 22.04.1989 по 29.03.1992, позивач працював на посадах, які віднесені до Списку № 1 та до Списку № 2. Про вказане свідчать записи у трудових книжках позивача серії НОМЕР_2 від 15.01.2010 та від 31.05.1984, серії АА № 921618 без дати, АА № 265225 від 01.11.2011 ( а.с.177-208).

Крім того, судом встановлено, що у період з 01.09.1983 по 03.05.1984 позивач навчався в профтехучилище № 74 м. Первомайська за професією «електрослюсар підземний», відповідно до копії диплому серії НОМЕР_5 від 06.05.1984 та записів у трудовій книжці (а.с.24-25).

У період з 01.10.2011 по 05.07.2012 позивач працював в Якутії, про що свідчать довідки про заробітною плату, довідки, які підтверджують пільговий характер роботи, трудовий договір № 397 від 20.09.2011, а також записи у трудовій книжці (а.с.117-123).

14.01.2020 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

Проте, рішенням № 31 від 21.01.2020 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Як вбачається зі вказаного рішення при зверненні позивачем були надані наступні документи: заява № 491 від 14.01.2020 на призначення пенсії за Списком № 1; копія паспорту серії НОМЕР_1 від 28.08.1997; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копія трудової книжки НОМЕР_2 від 31.05.1984; копія диплому; копія військового квитка НОМЕР_3 ; довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 735 від 13.12.2019; довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 736 від 13.12.2019, видана відокремленим підрозділом шахта «Золоте»; виписка з наказу № 218 к від 01.10.1984; довідка про реорганізацію підприємства № 737 від 13.12.2019; довідка від 13.11.2019 № 1426- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

При розгляді наданих документів відповідачем встановлено, що ОСОБА_1 має загальний трудовий стаж 20 років 03 місяці 19 днів, пільговий стаж роботи за Списком № 1 - 1 рік 04 місяці 28 днів.

Водночас, при розгляді наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 працював у період з 03.02.1993 по 11.07.1993, з 09.08.1993 по 17.02.1994, з 03.10.1995 по 28.02.1997, з 06.12.1999 по 03.05.2002, з 07.07.2003 по 14.12.2003, з 03.11.2004 по 15.02.2005, з 03.03.2005 по 14.06.2005, з 17.06.2005 по 31.03.2006, з 24.09.2010 по 11.07.2011, з 03.08.2007 по 19.11.2007, з 01.04.2006 по 27.07.2006, з 05.08.2006 по 31.08.2007, а також з 10.12.2012 по 05.04.2016 на посадах, що визначені Списком 1. Однак ці періоди зарахувати до пільгового стажу неможливо, оскільки довідок, підтверджуючих пільговий характер роботи та наказів про проведення атестації робочих місць надано не було (15-17).

При цьому, періоди роботи з 19.11.2007 по 08.02.2009, а також з 21.06.2010 по 23.07.2010 зараховано до пільгового стажу позивача (а.с.147).

Не погоджуючись із відмовою відповідача в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788).

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці.

Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

При цьому, до пільгового стажу позивача відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи з 03.02.1993 по 11.07.1993, з 03.10.1995 по 28.02.1997, з 06.12.1999 по 03.05.2002, з 07.07.2003 по 14.12.2003, з 03.11.2004 по 15.02.2005, з 03.03.2005 по 14.06.2005, з 17.06.2005 по 31.03.2006, з 24.09.2010 по 11.07.2011, з 03.08.2007 по 19.11.2007, з 01.04.2006 по 24.07.2006, 05.08.2006 по 31.08.2007, а також з 10.12.2012 по 05.04.2016, оскільки судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі записи про роботу позивача в перелічені спірні періоди на посадах, які віднесені до Списку № 1 (2).

З огляду на наведене, посилання відповідача на не надання довідок, підтверджуючих пільговий характер роботи, які передбачені п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, суперечить приписам чинного законодавства.

Крім того, судом встановлено, що у періоди з 18.08.1992 року по 19.01.1993 року та з 22.04.1989 по 29.03.1992 року позивач також працював на пільгових посадах, однак вказані періоди не були предметом розгляду відповідачем при призначенні пенсії ОСОБА_1 . Отже, вказані періоди мають також бути зараховані.

В свою чергу, суд вважає за необхідне звернути увагу, що позивач просить зарахувати період його роботи з 03.10.1995 по 28.02.1999 року, однак згідно записів у трудовій книжці він працював до 28.02.1997. Крім того, позивач працював з 24.09.2010 по 11.07.2011, а не з 24.06.2010, як зазначено у позовних вимогах. Отже, саме як зазначено періоди роботи у трудових книжках позивача, відповідач має зарахувати до пільгового стажу.

Суд вважає помилковою позицію відповідача щодо не проведення атестації, адже законодавцем покладений обов`язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому не проведення або не своєчасне та неякісне проведення з вини керівників підприємств атестації не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, періоди роботи з 19.11.2007 по 08.02.2009, а також з 21.06.2010 по 23.07.2010 зараховано до пільгового стажу позивача, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно включення до пільгового стажу строкової військової служби, суд зазначає наступне.

У спірному рішенні не зазначено жодної підстави для не зарахування до пільгового стажу військової служби.

На період проходження позивачем військової служби діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 (далі по тексту - Положення).

Пунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Водночас, у період, що передував службі позивача в Радянській армії, позивач працював на посадах, що визначені Списком № 1 (а.с.147).

З огляду на зазначене, позовні вимоги щодо визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу період служби в рядах Радянської армії підлягають задоволенню.

Стосовно зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи в Якутії, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин другої та третьої статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди. Обчислення пенсій здійснюється виходячи із заробітної плати (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року № 290/95-ВР, трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Отже, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Російської Федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивача.

Судом встановлено, що постановою Ради міністрів РСФСР від 02 жовтня 1991 року № 517 «Про пенсії на пільгових умовах по старості (за віком) та за вислугу років» установлено, що під час призначення громадянам пенсії у відповідності з Законом РСФСР Про державні пенсії в РСФСР застосовуються на території РСФСР затверджені Кабінетом Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 Про затвердження Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення з додатками та змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів СРСР від 23 липня 1991 року № 497 та від 09 серпня 1991 року № 591. Вказані Списки з доданими доповненнями та змінами вводяться в дію з 01 січня 1992 року.

Пунктом 4 цієї Постанови постановлено керівникам підприємств (об`єднань), організацій забезпечити своєчасну підготовку до введення в дію Списків № 1 та 2. Провести атестацію робочих місць та вжити необхідних заходів до поліпшення умов праці. Визначити за участю профспілок перелік робочих місць, найменувань професій та посад, працівникам яких у відповідності з зазначеними Списками установлено пільгове пенсійне забезпечення, та ознайомити з ними працюючих.

Міністерством праці та зайнятості населення РСФСР наказом від 08 січня 1992 року № 2 затверджено Інструкцію про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Суд зауважує, що з 01 січня 2014 року в Російській Федерації замість атестації робочих місць введена спеціальна оцінка умов праці, яка повинна проводитися відповідно до Федерального закону від 28 грудня 2013 року № 426-ФЗ «Про спеціальну оцінку умов праці».

Відповідно до пункту 2 листа Мінпраці Російської Федерації від 13 березня 2014 року № 17-3/В-113 результати атестації робочих місць за умовами праці, оформлені після 31 грудня 2013 року, використовуватися не можуть. В силу частини дванадцятої статті 209 Трудового кодексу Російської Федерації в старій редакції атестація проводилася в порядку, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я Росії від 26 квітня 2011 року № 342н.

Таким чином, діючим законодавством Російської Федерації у період з 01 січня 1992 року по 01 січня 2014 року було передбачено проведення атестації робочого місця за умовами праці.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача за вказаний період встановлено, що запис про роботу з 01.10.2011 по 05.07.2012 не містить інформації про проведення атестації робочого місця за умовами праці.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи відсутність в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно не зарахував спірний період роботи до стажу роботи, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та вимагає від позивача надання уточнюючих довідок підприємства за цей період роботи.

Водночас, уточнюючі довідки, а також трудовий договір не були надані позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії, про що свідчать копія розписки-повідомлення (а.с.152), а також спірного рішення.

Отже, наразі вимоги про зарахування вказаного періоду до пільгового стажу є передчасними, адже при прийнятті рішення про призначення пенсії у відповідача був відсутній повний пакет документів.

Поряд з цим, стосовно не зарахування відповідачем навчання позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Раніше діючим законодавством СРСР передбачалось, що періоди навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти прирівнюються до роботи, яка слідувала після закінчення цього періоду (пункт 109 розділу VIII Постанови Совміна СРСР від 03.08.1972 року № 590).

Суд зазначає, що робота позивача передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, відповідачем неправомірно не враховано в пільговий стаж для призначення пенсії позивачу період його навчання з 01.09.1983 року по 03.05.1984 року.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про протиправність не зарахування до пільгового стажу позивача певних періодів роботи.

А тому, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії № 31 від 21.01.2020, оскільки вказане рішення ґрунтується саме на не зарахуванні спірних періодів.

При цьому суд вважає за необхідне визнати рішення відповідача саме протиправними, оскільки вказане передбачено ч. 2 ст. 245 КАС України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.02.1993 по 11.07.1993, з 03.10.1995 по 28.02.1997, з 06.12.1999 по 03.05.2002, з 07.07.2003 по 14.12.2003, з 03.11.2004 по 15.02.2005, з 03.03.2005 по 14.06.2005, з 17.06.2005 по 31.03.2006, з 24.09.2010 по 11.07.2011, з 03.08.2007 по 19.11.2007, з 01.04.2006 по 24.07.2006, з 05.08.2006 по 31.08.2007, з 10.12.2012 по 05.04.2016 року; період навчання з 01.09.1983 по 03.05.1984 та служби в армії з 22.11.1984 по 26.11.1986, а також з 18.08.1992 по 19.01.1993 та з 22.04.1989 по 29.03.1992.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

У випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Отже, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію слід відмовити.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2020 № 491, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи з 03.02.1993 по 11.07.1993, з 03.10.1995 по 28.02.1997, з 06.12.1999 по 03.05.2002, з 07.07.2003 по 14.12.2003, з 03.11.2004 по 15.02.2005, з 03.03.2005 по 14.06.2005, з 17.06.2005 по 31.03.2006, з 24.09.2010 по 11.07.2011, з 03.08.2007 по 19.11.2007, з 01.04.2006 по 24.07.2006, з 05.08.2006 по 31.08.2007, з 10.12.2012 по 05.04.2016 року, а також з 18.08.1992 по 19.01.1993 та з 22.04.1989 по 29.03.1992; період навчання з 01.09.1983 по 03.05.1984 та служби в армії з 22.11.1984 по 26.11.1986.

З огляду на те, що у суду відсутні повноваження визначати та розраховувати пенсійний стаж осіб, а також призначати пенсію, суд вважає передчасними вимоги ОСОБА_1 про визнання дій щодо відмови у призначенні пенсії протиправними.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

У даному судовому рішенні суд не присуджує пенсійні виплати ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для допущення рішення до негайного виконання.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по даній справі суд зазначає, що в силу положень ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Отже, у викладеній нормі йдеться про право, а не обов`язок суду щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення. Водночас з цим, позивачем не наведено, і матеріли справи також не містять обставин, які б свідчили про те, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення.

Таким чином, у даному випадку суд не знаходить підстав для застосування приписів ст. 382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, а тому у цій частині вимог належить відмовити.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Визначаючись стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем було сплачено 840, 80 грн судового збору, відповідно до квитанції від 24.07.2020 (а.с.14).

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 420, 40 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) про визнання дій неправомірними, скасування рішення № 31 від 21.01.2020 та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 31 від 21.01.2020 «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах», яке винесено відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2020 № 491, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи з 03.02.1993 по 11.07.1993, з 03.10.1995 по 28.02.1997, з 06.12.1999 по 03.05.2002, з 07.07.2003 по 14.12.2003, з 03.11.2004 по 15.02.2005, з 03.03.2005 по 14.06.2005, з 17.06.2005 по 31.03.2006, з 24.09.2010 по 11.07.2011, з 03.08.2007 по 19.11.2007, з 01.04.2006 по 24.07.2006, з 05.08.2006 по 31.08.2007, з 10.12.2012 по 05.04.2016, а також з 18.08.1992 по 19.01.1993 та з 22.04.1989 по 29.03.1992; період навчання з 01.09.1983 по 03.05.1984 та служби в армії з 22.11.1984 по 26.11.1986.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області судовий збір у розмірі 420, 40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.02.2021.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб