Справа № 640/20202/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року м. Київ № 640/20202/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГенерального прокурора Рябошапки Руслана Георгійовича
провизнання протиправними та нечинними окремих положень наказу від 03.10.2019 №221,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Генерального прокурора Рябошапки Руслана Георгійовича про визнання протиправними та нечинними положення Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221, а саме:

- положення п. 5 розділу І в частині посилання на те, що предметом атестації є оцінка загальних здібностей та навичок;

- пп. 2 п. 6 розділу І щодо включення до атестації етапу складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

- розділ ІІІ «Складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки»;

- розділ ІV «Проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичним умінням та навичками прокурора»;

- п. 1 розділу ІV в частині допущення до співбесіди лише тих осіб, які набрали за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількість балів, яка дорівнює або є більшою за прохідний бал;

- п. 10 розділу ІV в частині надання права кадровим комісіям під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження брати до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно);

- додаток №2, яким встановлено форму заяви про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію для прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів); про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію для прокурорів регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних); про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію для прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих).

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що оскаржувані положення Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 (надалі - Порядок), суперечать Конституції України та законам України, обмежують права працівників прокуратури, у зв`язку з цим є протиправними. Так, за твердженням позивача, у супереч Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ (надалі - Закон №113-ІХ), у Порядку розширено предмет атестації прокурора. Зокрема, додатковим предметом визначено оцінку загальних здібностей і навичок, що суперечить п. 16 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ. При цьому, у розділі IV Порядку взагалі відсутні критерії, система оцінки, порядок оцінки виконаного практичного завдання, вимоги до професійного рівня осіб, які оцінюють практичне завдання, строки перевірки правильності виконаного практичного завдання, значення результатів практичного завдання при прийнятті остаточного рішення про успішне або неуспішне проходження атестації прокурором. Вказане, за твердженням позивача, є порушенням принципу юридичної визначеності, адже сприяє неоднаковому підходу в оцінці результатів практичного завдання, необмежено розширює повноваження кадрових комісій при їх оцінці, надає їм непередбачені законом дискреційні повноваження і звужує права прокурорів на працю і гарантії незалежності прокурорів. Крім того, у силу п. 10 розділу IV Порядку, при прийнятті рішення кадровою комісією можуть братись до уваги у тому числі анонімні, непідтверджені відомості від фізичних осіб. Зазначені відомості можуть стати підставою для прийняття комісією рішення про неуспішне проходження атестації та звільнення прокурора з посади. Також, позивачем зауважено, що форма заяви, визначена Порядком, крім зазначення про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур, і вказівки про намір пройти атестацію, надання згоди на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації, містить незаконну вимогу про надання згоди на те, що під час проведення співбесіди та ухвалення рішення кадровою комісію може братися до уваги інформація, отримана від фізичних та юридичних осіб (в тому числі анонімно), яка не підлягає додатковому офіційному підтвердженню. Згідно із затвердженими типовими формами заяв, прокурори місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) мають право написати заяву лише на переведення до окружної прокуратури; прокурори регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних) - лише на посаду прокурора в обласній прокуратурі, прокурори Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів) - лише в Офіс Генерального прокурора. Зазначені вимоги, як наголошено позивачем, суперечать положенням п. 18 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ, згідно з якими у разі успішного проходження атестації прокурор за умови наявності вакансії та за його згодою може бути переведений Генеральним прокурором на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, а керівником обласної прокуратури - на посаду прокурора у відповідній обласній прокуратурі та в окружній прокуратурі, яка розташована у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури. Відтак, переведення прокурора може бути здійснено в орган прокуратури, що є рівнозначним, вищим або нижчим щодо органу прокуратури, в якому він обіймав посаду прокурора на день набрання чинності Законом №113-ІХ, з урахуванням вимог щодо стажу роботи в галузі права, визначених у ст. 27 Закону України «Про прокуратуру», відтак, форма заяви, передбачена Порядком, суперечить наведеним положенням Закону №113-ІХ та значно обмежує права прокурорів, насамперед бути переведеним до органів прокуратури вищого або нижчого рівня. Також, у формах заяви, затверджених Порядком, не передбачено можливості обрати не лише найменування (рівень) прокуратури, а й її територіальне місцезнаходження чи передбачену ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» посаду (у тому числі адміністративну) в окружній, обласній прокуратурі або Офісі Генерального прокурора. За таких обставин Порядком вимагається подання заяви від прокурора під загрозою звільнення без конкретизації істотних умов праці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.10.2019 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що оскаржуваний Порядок прийнято у межах наданих Генеральному прокурору повноважень, а також у спосіб та порядок, визначений Законом №113-ІХ. Так, за твердженням представника відповідача, у силу п. 13 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ, атестація може включати інші етапи, а тестування на загальні здібності та навички включено до процесу атестації прокурорів з метою з`ясування загального рівня їх здібностей та компетентності як однієї з характеризуючих ознак для визначення професійності. При цьому, Порядком передбачено дієвий і належний механізм для можливості ефективної реалізації права прокурора, який проходить атестацію, щодо завчасного отримання перед співбесідою відомостей про надходження інформації фізичних і юридичних осіб стосовно нього (включаючи анонімну) та можливості подання кадровій комісії необхідних письмових пояснень, у тому числі, з метою спростування такої інформації, які разом з іншими матеріалами відповідно до п.п. 12-14 розділу IV Порядку підлягають дослідженню під час проведення співбесіди та оцінки кандидата за визначеними у Законі №113-ІХ критеріями. За твердженнями представника відповідача, доводи позивача про те, що надання згоди прокурора на звільнення у разі неуспішного проходження атестації передбачене формою заяви на переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію (додаток 2 до Порядку), обмежуватиме гарантію на ефективне поновлення його трудових прав національними судами є безпідставними, оскільки така згода є лише свідченням усвідомлення прокурором можливих наслідків неуспішного проходження атестації, а саме: звільнення. Жодних застережень щодо обмеження права на судовий захист ні Порядок, ні форма заяви не містять. Більше того, відповідно до п. 6 розділу V Порядку, рішення кадрових комісій про неуспішне проходження атестації може бути оскаржене прокурором у порядку, встановленому законодавством. На додаток, представником відповідача зауважено, що норми Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ та Закону №113-ІХ, які визначають умови і підстави для проведення атестації та звільнення прокурора з посади, є спеціальними по відношенню до інших нормативних актів, у тому числі Кодексу законів про працю України, а тому доводи позивача про невідповідність законодавству про працю окремих положень Порядку, що оскаржується, є необґрунтованими.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 станом на момент звернення з даним позовом до суду працював на посаді заступника начальника управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, призначений згідно із наказом Генеральної прокуратури України від 16.07.2018 №752ц.

У той же час, наказом Генеральної прокуратури України від 03.10.2019 №221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації.

Приписами п. 5 розділу І Порядку визначено, що предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

У силу пп. 2 п. 6 розділу І Порядку, атестація включає, зокрема, такий етап як складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Розділом ІІІ Порядку врегульовано складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, а розділом ІV Порядку визначено процедуру проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичним умінням та навичками прокурора.

При цьому, п. 1 розділу ІV Порядку передбачено, що у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

Кадрова комісія формує графік проведення співбесід з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Графік проведення співбесід оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за 5 календарних днів до проведення співбесіди. У графіку зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові прокурора, номер службового посвідчення, інформація про дату, час та місце проведення співбесіди. Прокурор вважається повідомленим про дату, час та місце проведення співбесіди з моменту оприлюднення графіка проведення співбесід на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Згідно з п. 10 розділу ІV Порядку, фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Крім того, додатком 2 до Порядку затверджено форми заяв про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію для прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів); про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію для прокурорів регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних); про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію для прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих).

На підставі викладеного, вважаючи порушеними власні права та охоронювані законом інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

25.09.2019 набрав чинності Закон №113-ІХ, п.п. 6 та 7 Прикінцевих і перехідних положень якого визначено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п. 9 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації (п. 10 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

У силу п. 12 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ, предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація прокурорів включає такі етапи: 1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди; 2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання. Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор (п. 13 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

Згідно з п. 15 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ, для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про: 1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів та їх результати; 2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг; 3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора; 4) зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Для цього графік проведення співбесід із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, його посади, заздалегідь оприлюднюється на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора.

У разі успішного проходження атестації прокурор за умови наявності вакансії та за його згодою може бути переведений Генеральним прокурором на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, а керівником обласної прокуратури - на посаду прокурора у відповідній обласній прокуратурі та в окружній прокуратурі, яка розташована у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури. При цьому переведення прокурора може бути здійснено в орган прокуратури, що є рівнозначним, вищим або нижчим щодо органу прокуратури, в якому він обіймав посаду прокурора на день набрання чинності цим Законом, з урахуванням вимог щодо стажу роботи в галузі права, визначених у статті 27 Закону України «Про прокуратуру». При переведенні на посаду прокурора окружної прокуратури вимоги щодо стажу, передбачені частиною першою статті 27 Закону України «Про прокуратуру», не поширюються на прокурорів військових прокуратур, які успішно пройшли атестацію (п. 18 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що Закон №113-ІХ містить пряме посилання на приписи Порядку, у відповідності до яких проводиться атестація прокурорів. Крім того, Закон №113-ІХ чітко визначає, що атестація прокурорів може включати й інші етапи, ніж складення іспиту та проведення співбесіди, перелік яких наведено у Порядку. Відтак, посилання позивача на безпідставне розширення оскаржуваними положеннями Порядку предмету атестації прокурора не відповідають положенням п. 13 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ.

У свою чергу, можливість подання фізичними та юридичними особами, органами державної влади, органами місцевого самоврядування до відповідної кадрової комісії відомостей, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності, також безпосередньо передбачена у п. п. 15 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ, що вказує на необґрунтованість посилань позивача на протиправність п. 10 розділу IV Порядку, з урахуванням того, що приписами п.п. 11-15 Порядку чітко врегульовано процедуру розгляду таких відомостей.

Так, перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання;

Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

При цьому, згідно з п. 6 розділом V Порядку, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Відповідний наказ Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури може бути оскаржений прокурором у порядку, встановленому законодавством.

Відтак, у разі незгоди з висновками атестації, порушенням процедури її проведення відповідна особа, щодо якої здійснювалась така атестація, не позбавлена права на оскарження наказу, прийнятого за результатами атестації.

Водночас, як положення Закону №113-ІХ, так і оскаржуваного Порядку, в якості підстави для звільнення прокурора у разі 1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію; 2) прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури; в якості законодавчої підстави для звільнення вказують на п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», тобто «у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури», а тому посилання позивача на порушення оскаржуваними положеннями Порядку Кодексу законів про працю України є підставними, оскільки у межах спірних правовідносин нормативно-правовим актом, який визначає порядок та особливості звільнення прокурорів є Закон України «Про прокуратуру» та Закон №113-ІХ, на виконання яких і прийнято оскаржуваний Порядок.

Суд також звертає увагу, що твердження позивача про те, що згідно із затвердженими типовими формами заяв, прокурори місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) мають право написати заяву лише на переведення до окружної прокуратури; прокурори регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних) - лише на посаду прокурора в обласній прокуратурі, прокурори Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів) - лише в Офіс Генерального прокурора, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки спершу прокурор повинен пройти атестацію у відповідності до рівня прокуратури, в якій останній працював до її проведення, та лише за результатами такої атестації, у силу п. 18 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ, а також за умови наявності вакансії та за його згодою прокурор, який успішно пройшов атестацію, може бути переведений Генеральним прокурором на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, а керівником обласної прокуратури - на посаду прокурора у відповідній обласній прокуратурі та в окружній прокуратурі, яка розташована у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що оскаржувані положення Порядку затверджені наказом Генеральної прокуратури України від 03.10.2019 №221 правомірно та у межах наданих вказаному суб`єкту повноважень на виконання вимог Закону №113-ІХ, а твердження позивача, покладені в обґрунтування заявлених позовних вимог, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Генерального прокурора Рябошапки Руслана Георгійовича (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок