Справа № 260/2469/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Рейті С.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/2469/20 пров. № А/857/13888/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Макарика В.Я., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020року у справі № 260/2469/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області про визнання відмови протиправної та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

08.07.2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області про визнання протиправної відмови викладену у формі листа № 6305/Адв/М/07-16-10-01-08 від 01.07.2020р. та зобов`язати повторно розглянути заяву №123 від 22.06.2020р. про визнання податкового боргу безнадійним.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.10.2020р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.10.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.08.2013р. в справі № 807/2592/13-а позов Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2012р. та розрахунків за спеціальне використання води від 23.01.2013р. № 52225 в розмірі 15,76 грн., від 04.04.2013р. № в розмірі 17,24 грн. а всього на загальну суму- в розмірі 101 149,25 грн. - задоволено. Вказана постанова суду набрала законної сили 07.11.2013р.

Як видно з матеріалів справи, 18.07.2014р. підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 припинена, що підтверджується записом № 4000062. Проте, з обліку Мукачівської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області у зв`язку з наявністю вищевказаного податкового боргу платник податків не знятий.

22.06.2020р. ОСОБА_2 в інтересах ФОП ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатської області із заявою № 123 про визнання податкового бору безнадійним та списання податкового боргу згідно Постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.08.2013р. у справі № 807/2592/13-а.

Листом від 01.07.2020р. № 6305/Адв/М/07-16-10-01-08, податковий орган повідомив позивача, що станом на 30.06.2020р. за ФОП ОСОБА_1 , згідно даних інтегрованих карток платника податків АІС «Податковий блок» рахується податковий борг в сумі 101 149,25 грн., який виник на підставі податкового повідомлення - рішення № від 21.03.3012р. та розрахунків за спеціальне використання води від 23.01.2013р. № 52225 - 15,76 грн., від 04.04.2013р. № - 17,24 грн.

ст.67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Із змісту п.101. ст.101 ПК України видно, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

101.2. Під терміном "безнадійний" розуміється:

101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка:

-визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

-померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

-понад 720 днів перебуває у розшуку;

101.2.3. податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений п.102.4 ст. 102 цього Кодексу;

101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду;

п. 102.1 ст. 102 ПК України передбачено, строк давності - 1095 календарних днів, а в. 102.4 цієї статті визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного в п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним у випадках, передбачених пп. 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.25, 101.2.6 п. 101.2 ст. 101 ПК України.

Тобто, системний аналіз правових норм дає підстави для висновків, що передбачений термін - у 1095 днів для стягнення суми грошових зобов`язань платника податків, не сплачених у встановлений законодавством строк. Проте, вказаний строк не може бути застосований до сум податкового боргу, стягнутих за рішенням суду.

В пп.14.1.11 «а» п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (пп. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 ПК України).

Контролюючий орган, згідно з п.101.5 ст.101 ПК України, щокварталу здійснює списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013р. №577 затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок №577), у п.2.1 якого визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст.102 глави 9 розділу II Кодексу.

Згідно п.2.1. Порядку № 577 під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти:

1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

2) податковий борг фізичної особи, яка:

-визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

-померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

-понад 720 днів перебуває у розшуку;

3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст.102 глави 9 розділу II Кодексу;

4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

п.3.1, п.3.2 Порядку №577 передбачено що визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в пп.3 п.2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Отже, за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки визначені законом. Виконання податкового обов`язку визначається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а уразі несплати - податковий обов`язок не є виконаний. Чинним законодавством не визначено термінів виконання судового рішення про стягнення податкового боргу, а тому тривалість процедури примусового стягнення боргу не впливає на обов`язковість виконання судового рішення.

Тобто, сума податкового боргу в розмірі - 101 149,25 грн., яка стягнута з ФОП ОСОБА_1 . Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.08.2013р. не є безнадійним податковим боргом в розумінні ПК України та Порядку № 577, а тому колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що даний податковий борг не може бути визнаний «безнадійним».

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта про припинення підприємницької діяльності платника податку та відсутності обов`язку із сплати податкового боргу виходячи з наступних підстав.

Системний аналіз правових норм п. 97.3 ст. 97, п.п. 97.4.3 п.97.4 ст. 97 ПК України дають підстави для висновків, що припинення ФОП підприємницької діяльності не припиняє її зобов`язань, що виникла під час провадження підприємницької діяльності та не змінює порядку виконання таких зобов`язань. Тобто, не звільняє від обов`язку погасити податковий борг, який виник за час здійснення підприємницької діяльності, оскільки особою відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків стосовно ФОП є така фізична особа.

Разом з тим, аналіз п.п. 20.1.29 п. 20.1 ст. 20 ПК України дають підстави для висновків, що списання безнадійного податкового боргу здійснюється керівником фіскального органу і це виключне його право визнавати борг безнадійним та приймати рішення про його списання. Тобто, прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу є правом керівника.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області як суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Податковий борг ФОП ОСОБА_1 як суб`єкта підприємницької діяльності, який припинив підприємницьку діяльність підлягає стягненню з останнього, а тому відсутні правові підстави для визнання податковим органом боргу безнадійним та прийняття рішення про його списання.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апелянта в частині відсутності стягувача у зв`язку із його ліквідацією, оскільки вказані обставини не впливають на визнання податкового боргу як безнадійного.

При цьому, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби» Мукачівська об`єднана державна податкова інспекція Головного Управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області є правонаступником Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Закарпатській області.

28.03.2018р. Постановою Кабінету Міністрів України «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» №296 реорганізовано Мукачівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного Управління Державної фіскальної служби шляхом приєднання як структурного підрозділу до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» № 537 від 19.06.2019р. реорганізовано Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області шляхом приєднання до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області.

У зв`язку з цим стягувачем згідно Постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.08.2013р. в справі № 807/2592/13-а виступає правонаступник Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 260/2469/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.Я. Макарик

Суддя З.М. Матковська

Постанова в повному обсязі складена 01.02.2021р.