Справа № 280/8424/20
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Справа № 280/8424/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (далі - УВД ФССУ у Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку позивача з 01.01.2016 по 30.11.2019;

зобов`язати відповідача відновити нарахування та виплату щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку позивача з 01.01.2016 по 30.11.2019;

рішення в частині стягнення заборгованості за один місяць допустити до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із проведенням АТО він зареєструвався, як внутрішньо переміщена особа у м. Запоріжжі та з грудня 2019 року перебуває на обліку в Запорізькому відділенні УВД ФССУ у Запорізькій області. Вказує, що з грудня 2019 року позивачу продовжена виплата раніше призначених страхових виплат, проте страхові виплати з 01.01.2016 по 30.11.2019 позивачу не виплачувались. Пояснює, що звернувся із заявою до відповідача про виплату страхових виплат за минулий період, однак відповідач надав йому відповідь про те, що для отримання інформації щодо страхових виплат, які не були виплачені позивачу необхідно звернутись до Краматорського міського УВД ФССУ в Донецькій області. Вказує на протиправність дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати страхових виплат з підстав, не передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку вони порушують встановлене ст.46 Конституції України право на соціальне забезпечення.

Ухвалою судді від 25.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, призначене перше судове засідання на 17 грудня 2020 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 14 грудня 2020 року на адресу суду надіслав відзив на адміністративний позов (вх. №60685), у якому, зокрема позивач до початку проведення антитерористичної операції перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні ВД ФСНВ у м. Кіровське (з 29.12.2016 у місті Хрестівка) Донецької області, правонаступником якого є Управління в Донецькій області. Вказує, що у зв`язку з ситуацією, що склалася на території Донецької та Луганської областей, позивач був змушений покинути місце свого постійного проживання та з жовтня по листопад 2014 року позивач перебував на обліку та отримував страхові виплати у Чугуївському відділенні УВД ФССУ у Харківській області, з грудня 2014 року по грудень 2015 року- у Краматорському міському відділенні УВД ФСССУ в Донецькій області, а з січня 2016 року по листопад 2019 року - у Хрестівському міському відділенні УВД ФССУ в Донецькій області, при цьому, з грудня 2019 року ОСОБА_1 Запорізьким відділенням УВД ФССУ у Запорізькій області провадились виплати, які раніше було призначено робочим органом ВД ФСНВ, в якому він перебував на обліку. Вказані виплати було продовжено на підставі статистичних даних з інформаційно-аналітичної системи Фонду про розмір щомісячних страхових виплат, що здійснювалися раніше. Звертає увагу суду, що відповідно до постанови правління Фонду соціального страхування України «Про затвердження структури органів Фонду» від 10.10.2017 № 50, з 01.01.2018 Краматорське міське відділення Управління в Донецькій області поширює свою діяльність щодо виконання статутних завдань Фонду, зокрема, на м. Хрестівка Донецької області. Таким чином, оскільки, суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських територій, в даному випадку у Краматорському міському відділенні Управління в Донецькій області, на думку відповідача, вимога про стягнення таких сум може бути заявлена до Управління в Донецькій області в особі Хрестівського міського відділення. Також відповідачем зауважено, що позивачем пропущений встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду, а подана позовна заява оформлена з порушенням вимог статей 160,161 КАС України. Ураховуючи викладене, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 06 грудня 2012 року, та здобув право на отримання страхових виплат.

За висновком МСЕК від 19.12.2012 серія 10 ААА №137327 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності та 3 група інвалідності, безстроково.

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 24 вересня 1999 року Кіровським МВ УМВС України в Донецькій області.

Як зазначив відповідач та позивачем не заперечено, позивач до початку проведення антитерористичної операції перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні ВД ФСНВ у м. Кіровське (з 29.12.2016 у місті Хрестівка) Донецької області, правонаступником якого є Управління в Донецькій області, проте у зв`язку з ситуацією, що склалася на території Донецької та Луганської областей, позивач був змушений покинути місце свого постійного проживання та з жовтня по листопад 2014 року перебував на обліку та отримував страхові виплати у Чугуївському відділенні УВД ФССУ у Харківській області (лист від 15.01.2020 №26.01-07/50), з грудня 2014 року по грудень 2015 року - у Краматорському міському відділенні УВД ФСССУ в Донецькій області (лист від 10.12.2020 №250/03.2/3347.

У подальшому, позивач був вимушений покинути своє постійне місце проживання та переїхати до м. Запоріжжя, де його поставлено на облік як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується копією довідки від 10.10.2018 № , виданої Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради. Зареєстроване місце проживання позивача як ВПО: АДРЕСА_2 .

Постановою Запорізького відділення УВД ФССУ у Запорізькій області від 21.02.2020 №0802/22022/22022/8 продовжено потерпілому ОСОБА_1 , номер справи 22022, номер випадку 22022, раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, щомісячну страхову виплату в розмірі 9880,06 грн. на підставі рішення Комісії щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 28.01.2020 (протокол №02), яким позивачу призначено соціальні виплати, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 №365.

На підставі заяви від 26.12.2019 позивач перебуває на обліку в Запорізькому відділенні УВД ФССУ у Запорізькій області та отримував страхові виплати з грудня 2019 року.

Проте, за період з 01.01.2016 по 30.11.2019 (включно) позивач страхові виплати не отримав, у зв`язку із чим у листопаді 2020 року звернувся до Запорізького відділення УВД ФССУ у Запорізькій області із заявою щодо надання інформації щодо страхових виплат, не виплачених за минулий період.

Так, листом № 03-18/4963 від 13.11.2020 Запорізького відділення повідомлено, що для отримання інформації щодо страхових виплат, які були не виплачені за минулий період позивачу необхідно звернутись до Краматорського міського відділення УВД ФССУ в Донецькій області, розташованого за адресою: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Машинобудівників, буд. 37.

Не погоджуючись з діями відповідача та невиплатою йому страхових виплат з 01.01.2016 по 30.11.2019 (включно), позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Статтею 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 4 цього ж Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина 2 цієї статті).

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (частина 1 статті 5 Закону № 1706-VII).

Водночас, статтею 14 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Як встановлено судом, позивач вимушений був змінити місце постійного проживання у зв`язку із проведенням антитерористичної операції, та проживає у м. Запоріжжі, що підтверджено відповідними доказами. Крім того, Запорізьким відділенням УВД ФССУ у Запорізькій області страхові виплати позивачу поновлені з 01.12.2019.

Тобто, уповноважений орган визнав право позивача на отримання зазначених виплат за місцем його фактичного проживання.

При цьому, відповідач стверджує, що заборгованість із сплати страхових виплат за період з 01.01.2016 по 30.11.2019 (включно) має здійснюватися Управлінням, в якому позивач перебував на обліку до начала антитерористичної операції і де знаходиться його справа.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 (далі - Закон № 1105-XIV).

Пунктом третім розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону №1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема, законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (підпункти 1, 3 частини першої статті 3).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 16 Закону № 1105-XIV, застрахована особа, має право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Частиною 1 статті 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; відповідно до частини п`ятої цієї же статті страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

За приписами частини 5 статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Враховуючи приписи наведених норм закону, страхові виплати повинні виплачуватися щомісячно і проводитися позивачеві безстроково, оскільки позивач має зареєстрований страховий випадок та йому встановлено втрату професійної працездатності безстроково.

Відповідно до статті 46 Закону №1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

У статті 27 Закону України від 14.01.1998 № 16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 16/98-ВР) передбачено підстави припинення страхових виплат: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.

Тобто, вказаний перелік є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати страхових виплат з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом (згідно із Закону № 16/98-ВР) чи законодавством (згідно із Закону № 1105-XIV).

Так, відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону стала підставою для припинення позивачу виплати страхових виплат.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 01.10.2014 № 531 установлено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації (далі - застраховані особи), мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, пов`язаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - фонди) відповідно до пункту 6 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27 (далі - Порядок №27).

Згідно з пунктом 3.1 Порядку №27 внутрішньо переміщені особи мають право на продовження раніше призначених страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду або його відділенні за фактичним місцем проживання (перебування).

Відповідно до вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 (далі - Порядок №365), та згідно з пунктом 3.7 Порядку №27 щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеній особі продовжуються з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 3.8 вказаного Порядку суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідач посилається на положення пункту 3.9 Порядку № 27, відповідно до якого суми заборгованості зі страхових виплат обліковуються в робочих органах Фонду, в яких зберіглись справи до початку антитерористичної операції.

Аналогічні положення містяться в пункту 15 Порядку №365, відповідно до якого орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Однак, відповідач не зазначив, в якому саме порядку здійснюється виплата такої заборгованості, оскільки Порядок № 27 та Порядок № 365 передбачає облік (а не виплату) заборгованості. При цьому, на теперішній час відповідного порядку, згідно з якого можуть бути виплачені суми соціальних виплат за минулий період, Кабінетом Міністрів України не прийнято.

Суд звертає увагу, що позивач у встановленому законодавством порядку встав на облік за місцем фактичного проживання. Його статус внутрішньо переміщеної особи не позбавляє права на отримання соціальних виплат. Уповноважені органи державної влади та місцевого самоврядування повинні сприяти в реалізації такими особами гарантованих Конституцією та законами України прав та свобод, створюючи належні для цього умови. Крім того, відсутність належного регулювання повноважень між суб`єктами владних повноважень не має наслідком обмеження прав громадян.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено суду правомірності своїх дій щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 страхових виплат за період з 01.01.2016 по 30.11.2019 (включно).

Посилання відповідача на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з вказаним позов є безпідставним, оскільки згідно з частиною 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На захист прав позивача в цьому випадку діє норма частини 7 статті 47 Закону №1105-XIV, за якою передбачено, що якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Таким чином, строки звернення до суду в контексті даного правового спору застосуванню не підлягають.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом про виплату щомісячних страхових виплат, які призначені особі безстроково, при цьому, під час розгляду справи встановлено, що ці суми не отримані з вини управління та піддані формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції України, згідно з частиною 7 статті 47 Закону № 1105-ХІV виплата щомісячних страхових виплат позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення.

Крім того, адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду як підставу відмови у задоволенні позову у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічне застосування норм права відображено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №646/6250/17 (адміністративне провадження №К/9901/261/18).

Також суд звертає увагу, що за змістом частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, право на отримання страхових виплат є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді страхових виплат суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді страхових виплат суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Тому, не виплачуючи позивачу належні йому страхові виплати за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання страхових виплат.

Суд зазначає, що відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України для виплати страхових виплат за минулий період, не є передбаченою законом підставою для припинення виплати страхових виплат, а Постанова Фонду соціального страхування України № 27 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання страхових виплат позивачем.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 31.05.2018 (справа № 243/5475/17), від 21.06.2018 (справа № 243/8037/17), від 11.12.2018 (справа №243/5600/17).

Заперечення проти позову в частині його оформлення, на думку суду, є занадто формальними. Оцінка правильності оформлення позовної заяви надана судом в процесі відкриття провадження у справі.

Так, у відповідності до пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві, зокрема зазначаються прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Тобто КАС України не містять вимогу зазначення зареєстрованого місця проживання фізичної особи або фактичного місця проживання ВПО, а лише їх місце проживання чи перебування на даний час, яке позивачем наведно у позовній заяві.

Крім того, недоліки в оформленні позовної заяви не спростовують наявність у відповідача обов`язку перед позивачем в частині нарахування та виплати страхових виплат за період з 01.01.2016 по 30.11.2019 (включно).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача щодо негайного виконання судового рішення в частині виплати страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

За приписами статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини 1 статті 263, пунктами 14 частини 1 статті 283 цього Кодексу.

Так, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 страхових виплат за період з 01.01.2016 по 30.11.2019 та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату страхових виплат за період з 01.01.2016 по 30.11.2019. Таким чином, вказаним судовим рішенням не присуджено виплату страхових виплат, а лише зобов`язано відповідача вчинити певні дії.

З огляду на таке, дане судове рішення не підпадає під перелік, визначений частиною 1 статті 371 КАС України, а отже відсутні підстави для задоволення вимоги щодо негайного виконання судового рішення в частині виплати страхових виплат.

Відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (69000, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 12, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку за період з 01.01.2016 по 30.11.2019 (включно).

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку за період з 01.01.2016 по 30.11.2019 (включно).

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про допуск рішення суду в частині стягнення заборгованості за один місяць до негайного виконання - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак