Справа № 540/3197/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3197/20

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

ухвала суду першої інстанції прийнята у

м. Херсона, 29 жовтня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» про визнання протиправними дії посадових осіб відповідача щодо зобов`язання позивача виконувати повірку приладу обліку води з відповідною відміткою Держповірителя в технічному паспорті та надати заявку до Контакт-центру Водоканалу на його опломбування, сплатити 430 грн.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020року:

у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

роз`яснено позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається;

роз`яснено позивачеві, що даний спір має вирішуватись місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами було повернуто позивачу.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У своїх доводах апелянт зазначає, що перелік суб`єктів владних повноважень, вказаний у п.7 ч.7 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України не є вичерпним (абсолютним), оскільки в адміністративно-правові відносини можуть вступати й інші суб`єкти владних повноважень, не передбачені цією нормою КАС України, норми іншого національного законодавства визначають організаційно-правову форму, правовий статус й інших суб`єктів владних повноважень. Так, контролер водоканалу є суб`єктом владних повноважень, може реалізовувати правовідносини. Вольове рішення представника публічної влади поширюється на людей, проявляється у розпорядженні об`єктами матеріального світу та поняття «суб`єкт владних повноважень» («суб`єкт публічного адміністрування») слід оцінювати не з інституційного, а з функціонального аспекту. Інакше кажучи, визначальним для віднесення того чи іншого органу (особи) до суб`єктів владних повноважень (суб`єкт публічного адміністрування) є не лише його місце у системі публічної влади, а і функції, які ним виконуються, й такі функції мають бути пов`язані із здійсненням публічного адміністрування індивідуальні суб`єкти- публічні службовці (п.17 ч.1 ст. 4 КАС України).

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах вимог позову і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно оскаржуваної ухвали, відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що у даних правовідносинах МКП "ВУВКГ м.Херсона" не здійснює по відношенню до позивача владних управлінських функцій, тобто не є суб`єктом владних повноважень в розумінні ст.4 КАС України; даний спір випливає з договірних відносин, а відтак має вирішуватися відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства.

Надаючи оцінку обґрунтованості зазначеним вище висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Як встановлено ч.1 ст.4 КАС України, 1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2) публічно-правовий спір - спір, у якому:хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; абохоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; абохоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом, тощо.

Вжитий у вказаній вище правовій нормі термін суб`єкт владних повноважень», згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з частиною другою ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Зазначене узгоджується з положеннями ст. ст. 2, 4, 19 КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, коли хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило, майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У той час як участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового.

Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Таким чином, обов`язковим є з`ясування у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Так, Верховним судом у постанові від 19.06.2019 по справі № 826/5806/17 (№11-290апп19) сформований правовий висновок, відповідно до якого якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Отже, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, про що доречно було вказано судом першої інстанції.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Характерною ознакою публічно-правових спорів, є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Згідно з частиною п`ятою ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як свідчить зміст позовної заяви, ОСОБА_1 є користувачем послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються МКП "ВУВКГ м.Херсона" до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає позивач, відповідно до договору від 07.08.2009 р. на платній основі.

Предметом даного позову визначено протиправність дій посадових осіб МКП "ВУВКГ м.Херсона" стосовно зобов`язання ОСОБА_1 здійснити повірку приладу обліку води з відповідною відміткою Держповірителя в технічному паспорті та надати заяву до Контакт-центру Водоканалу на його опломбування, та сплатити 430,00 грн. за розпломбування/опломбування.

З наявного на офіційному сайті МКП "ВУВКГ м.Херсона" (https://water.kherson.ua/statut-vodokanalu/) затвердженого рішенням Херсонської міської ради від 14.03.2019 р. № 1865статуту МКП "ВУВКГ м.Херсона", судовою колегією встановлено, що міське комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" створено Херсонською міською радою на базі "Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона", є правонаступником усіх його прав та обов`язків. Підприємство є власністю територіальної громади міста Херсона, його діяльність спрямовано на задоволення громадських потреб шляхом здійснення самостійної господарської діяльності. Підприємство створено відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (п.п.1.1, 1.2).

Власником Підприємства є територіальна громада міста Херсона в особі Херсонської міської ради.

Вказане підприємство створено з метою забезпечення громадських та особистих потреб шляхом здійснення господарської діяльності у сфері надання послуг водопостачання та водовідведення юридичним та фізичним особам, населенню міста, а також інших послуг відповідно до предмета діяльності Підприємства в установленому чинним законодавством порядку (п.3.1 статуту МКП "ВУВКГ м.Херсона").

Статтею 140 Конституції України передбачено, що Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи».

А відповідно ст. 144 Конституції України «Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території».

Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що «учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Тобто, спірні правовідносини, з урахуванням всього вищевикладеного, виникли із договірних правовідносин між сторонами договору позивачем та відповідачем у процесі виконання умов договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 07.08.2009 р. на платній основі, що підтверджується викладеними у позові обставинами, та було вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, судом встановлено, що надання житлово-комунальних послуг позивачем здійснюється виключно на договірних засадах.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав чи інтересів конкретної особи (фізичної чи юридичної) з боку суб`єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватися відповідним суб`єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи (фізичної чи юридичної).

Колегія суддів вважає, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Даний спір не порушує права позивача як учасника публічно-правових відносин, а тому дана справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За наведених обставин, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що у даних правовідносинах МКП "ВУВКГ м.Херсона" не здійснює по відношенню до позивача владних управлінських функцій, тобто не є суб`єктом владних повноважень в розумінні ст.4 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За приписами ч.1 ст.23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Таким чином, оскільки даний спір випливає з договірних відносин, то має вирішуватися відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства.

Згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав згідно з п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України, для відмови у відкритті провадження по справі у даному випадку.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року по справі № 540/3197/20- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено та підписано 29 січня 2021 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.