Справа № 161/19475/20
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/28/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання Фурман Ю. В.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Лозовської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

27.11.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 18.11.2020 року він отримав постанову №1390 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради від 12.11.2020 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1360,00 грн. із тих підстав, що він здійснював торгівлю з рук молочними продуктами у невстановленому для цього місці по вул. Вороніхіна у м. Луцьку, що є порушенням п.п. 2.5.5.1.20 Правил благоустрою м.Луцька. Вважає, що постанова №1390 від 12.11.2020 року підлягає скасуванню з наступних підстав. У позовній заяві зазначає, що дійсно 26.10.2020 року перебував на вул. Вороніхіна у м. Луцьку, де зупинив свій автомобіль та очікував свою дружину, яка відійшла у справах, але наведені у оскаржуваній постанові дії не вчиняв і жодного доказу того, що за даною адресою він здійснював торгівлю з рук молочними продуктами відповідач не надав, а викладене в даній постанові ґрунтуються лише на припущеннях.

На підставі наведеного позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради № 1390 від 12.11.2020 року про про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.12.2020 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

23.12.2020 року представником відповідача було подано клопотання про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, в обгрунтування якого зазначено, що оскаржувана постанова позивачем була фактично отримана 16.11.2020 року, проте з даним позовом останній звернувся до суду лише 27.11.2020 року, тобто із пропуском 10-денного строку на звернення з таким. Просить залишити адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення без розгляду.

23.12.2020 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві представник відповідача, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову, зазначає те, що адміністративною комісією, на підставі протоколу було встановлено, що 26.10.2020 року о о 09 год 12 хв виявлено, що гр. ОСОБА_1 порушив правила благоустрою міста Луцька, а саме здійснював торгівлю з рук молочними продуктами у невстановленому для цього місці по вул. Вороніхіна у м. Луцьку, що є порушенням п.п. 2.5.5.1.20 Правил благоустрою м. Луцька, прийнятих рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009 № 44/2, за що передбачено відповідальність згідно з ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесена оскаржувана постанова, відповідав вимогам статті 256 КУпАП, був складений в присутності свідків, що підтверджено їх особистими підписами. Разом з тим, зазначено про відмову порушника від надання пояснень та підпису протоколу. На засідання адміністративної комісії ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений повісткою, причини своєї неявки на комісію не повідомив, не надав (надіслав) клопотання чи особисті пояснення по суті справи. Оскільки, позивач був належним чином повідомлений та не з`явився, то розгляд справи відбувся без його участі. Адміністративною комісією було встановлено, що дійсно в діях особи, яка притягається до відповідальності є склад проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, є вина у його вчиненні. Разом з тим, представник відповідача зазначає, що постанова адміністративної комісії № 1390 від 12.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП відповідає всім вимогам чинного законодавства, встановлено законність та обгрунтованість складання протоколу, досліджено докази, дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, особу своєчасно повідомлено про місце та дату розгляду справи, а тому оскаржувана постанова є законною та обгрунтованою. Доводи позивача не відповідають дійсності. Просить в задоволенні позову відмовити.

19.01.2021 року позивачем було подано відповідь на відзив. В обґрунтування своїх заперечень на відзив зазначає, що з наданих відповідачем матеріалів, які слугували підставою для винесення спірної постанови, зокрема є протокол засідання адміністративної комісії, протокол про адміністративне правопорушення, рапорт до нього, що не є доказом того, що позивач здійснював торгівлю з рук молочними продуктами у невстановленому для цього місці по вул. Вороніхіна у м.Луцьку, та був повідомлений повісткою про засідання адміністративної комісії. Фактично все обвинувачення стосовно нього базується лише на протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті до нього. При цьому, відповідач не надав доказів того, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення свідок запрошувався та допитувався на засіданні колегіального органу, який розглядав справу про адміністративне правопорушення по суті - адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради, а також чи був він попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. Крім того, відповідач не надав будь-яких об`єктивних доказів, як то фото відеофіксація події. Враховуючи наведене, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Лозовська В.В. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву, просила в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників провадження, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.11.2020 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Луцької міської ради було винесено постанову №1390, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн.

Вищевказаною постановою встановлено, що 26.10.2020 року о 09 год 12 хв. було виявлено, що гр. ОСОБА_1 порушив правила благоустрою міста Луцька, а саме здійснював торгівлю з рук молочними продуктами у невстановленому для цього місці по вул. Вороніхіна у м. Луцьку, що є порушенням п.п. 2.5.5.1.20 Правил благоустрою м. Луцька, прийнятих рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009 № 44/2, за що передбачено відповідальність згідно з ст. 152 КУпАП.

Надаючи правову оцінку викладеним сторонами доводам, суд приходить до наступного.

Насамперед суд вважає зазначити, що будь-яких підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду немає, оскілки викладені у клопотанні обставини жодними доказами не підтверджуються.

Зокрема, посилаючись на отримання позивачем оскаржуваної постанови саме 16.11.2020 року, представник відповідача відповідного витягу із офіційного веб-порталу ПАТ «Укрпошта» не надає, хоча посилається на такий.

У свою чергу, в матеріалах справи міститься копія конверту, яким ОСОБА_1 було надіслано оскаржувану постанову та на якому міститься відмітка що така ним була фактично отримана 18.11.2020 року.

Вищевказане спростованим не було, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дану обставину.

Із наведеного слідує, що клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, не визнавав, про що свідчить факт подання останнім даного позову.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, допитаний у судовому засіданні в якості свідка інспектор Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради ОСОБА_3 суду пояснив, що він особисто бачив, як ОСОБА_1 здійснював торгівлю з рук молочними продуктами у невстановленому для цього місці, а тому ним було складено відповідні адміністративні матеріали за ст. 152 КУпАП.

Однак, суд не приймає вищевказані доводи інспектора, оскільки візуальне спостереження за неправомірними діями осіб, яке фіксується шляхом написання відповідних рапортів органами, уповноваженими на складання адмінматеріалів, може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, відповідач суду не надав, доводи ОСОБА_1 , викладені ним у позовній заяві, належними та допустимими доказами не спростував. У матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази, як то фото чи відеофіксація події.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення суду не надані, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

На підставі ст. 139 КАС України, у зв`язку із задоволенням позову, позивачу слід відшкодувати судовий збір у розмірі 420,40 грн., який він сплатив при зверненні до суду, з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради № 1390 від 12 листопада 2020 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук