Справа № 160/10092/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/10092/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 р. за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 160/10092/20

за позовом ОСОБА_1

до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрсервісстрой",

про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрсервісстрой", про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на дотримання третьою особою вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, охорони культурної спадщини під час виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 39Г, 41 на земельній ділянці з кадастровим номером :03:309:0096.

Також, позивачем була подана заява про забезпечення позову, у якій він просив заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрсервісстрой", підрядним та субпідрядним організаціям, іншим особам проведення будь-яких будівельних робіт на території, яка відноситься до історичного ареалу «Центральний» міста Дніпра, та знаходиться в межах «значної історичної забудови», за адресою: вул. Шевченка, 39 Г, 41, у межах землекористування (кадастровий номер :03:309:0096).

Ухвалою суду від 01.09.2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Суд виходив з того, що обов`язок доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.

Окрім посилань заявника на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову жодних доказів, у розумінні ст. ст. 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, а також того, що відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду не надано.

Суд зазначив, що до початку розгляду справи по суті відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність дій суб`єкта владних повноважень та порушення ним прав або інтересів заявника, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, а тому суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також суд зазначив, що заявник не позбавлений права повторного звернення до суду із заявою про забезпечення позову, обґрунтувавши її та надавши докази, фото та відео матеріали на підтвердження своєї правової позиції.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на необґрунтованість ухвали та порушення судом норм процесуального права.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що 18.12.2019 Дніпровською міською радою було прийнято рішення № 138/52 про затвердження проекту землеустрою, розробленого ТОВ "НВФ ГЕОКАД", щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1784 га (кадастровий номер :03:309:0096), по АДРЕСА_1.

Затверджено умови передачі земельної ділянки, визначені під час погодження проекту землеустрою щодо її відведення, і передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрсервісстрой", , земельну ділянку (план земельної ділянки додається), площею 0,1784 га (кадастровий номер :03:309:0096), за рахунок земель, раніше наданих гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , та за рахунок земель, не переданих у власність або користування, по АДРЕСА_2 в оренду строком на десять років по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна та для будівництва багатофункціонального комплексу житлового і громадського призначення, код виду цільового призначення земель (КВЦПЗ) 03.10 (для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку).

Пунктом 7.5. рішення Дніпровської міської ради № 138/52 зазначено, що у разі провадження містобудівної діяльності згідно з чинним законодавством про охорону культурної спадщини (пп. 14,17 ст. 5 Закону України "Про охорону культурної спадщини") погодження проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт в історичних ареалах населених місць, а також надання дозволів на проведення робіт в історичних ареалах населених місць належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, - Міністерства культури України.

Згідно відповіді на запит позивача, управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради зазначено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 розташована в межах історичного ареалу «Центральний», затвердженого наказом Міністерства культури, молоді та спорту України від 03.02.2020 № 478 «Про затвердження меж та режимів використання історичних ареалів м. Дніпра».

Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради не здійснено достатніх заходів, спрямованих на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням товариством вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, охорони культурної спадщини під час виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва за адресою: вул. Шевченка, 39 Г, 41 на земельній ділянці з кадастровим номером :03:309:0096.

Отже, через бездіяльність Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради на території, яка відноситься до історичного ареалу «Центральний» міста Дніпра, та знаходиться в межах «значної історичної забудови», за адресою : вул. Шевченка, 39 Г, 41 розпочалося незаконне будівництво.

В порушення п.п.14,17 ст. 5 Закону України «Про охорону культурної спадщини» третьою особою проводяться будівельні роботи по вул. Шевченка, 39 Г, 41 на земельній ділянці з кадастровим номером :03:309:0096 без погодження з Міністерством культури, молоді та спорту України.

Отже, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відбувається руйнування історико-культурної спадщині міста та порушуються права та законні інтереси як заявника так і мешканців міста Дніпра. А тому, зважаючи, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до набрання чинності рішення суду в адміністративній справі, є необхідність задовольнити заяву про забезпечення позову.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа зазначає, що здійснює на будівельному майданчику не будівельні, а лише підготовчі роботи, тому підстав для забезпечення позову немає з огляду на відсутність факту вчинення дій, які можуть становити певні загрози, які мають бути усунені таким забезпеченням позову.

Зазначає також, що позивач заявляє підставу позову, яка випливає з порушень законодавства у сфері охорони культурної спадщини, а не у сфері містобудування, яку контролює відповідач.

Погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності доказів існування реальної загрози ускладнення або неможливості виконання рішення суду.

Також зазначає, що 28.11.20 року набрало законної сили рішення суду по суті спору, яким відмовлено у задоволенні його позовних вимог, а тому підстав для забезпечення позову немає.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді та вирішенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що позивачем не доведено, що під час здійснення на будівельному майданчику підготовчих робіт, які виконуються третьою особою, завдається невідворотна шкода об`єктам культурної спадщини, що треба зупинити шляхом забезпечення позову.

Правомірності виконання таких робіт, які здійснюються, на думку позивача, незаконно без отримання відповідного дозволу, має бути надана оцінка судом під час розгляду справи по суті, тому застосування заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, було б передчасним.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надана належна правова оцінка доводам позивача та з урахуванням наявних у справі доказів прийнята законна та обґрунтована ухвала про відмову у забезпеченні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 р. у справі № 160/10092/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко