Справа № 360/4647/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4647/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганській області, з такими вимогами:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо не зарахування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 при призначенні пенсії трудового стажу за період з 17.01.1983 року по 16.12.1989;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувавши в трудовий стаж період роботи з 17.01.1983 року по 16.12.1989 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.10.2020 звернулась до Управління пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області із скаргою на той факт, то при розгляді заяви про призначення їй пенсії за віком не було враховано до стажу роботи період з 17.01.1983 по 16.12.1989 на посаді вчителя математики в СШ № 2 м. Донецька, а також було відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідачем надано відповідь від 16.10.2020 про відмову у врахуванні стажу при призначенні пенсії та відмову у призначенні виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Причиною відмови вказано відсутність необхідного страхового стажу. Відповідач при призначенні пенсії не враховує до страхового стажу та до стажу роботи, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 17.01.1983 по 16.12.1989 на посаді вчителя математики в СШ № 2, у зв`язку з тим, що дата наказу на звільнення та дата звільнення складає більше місяця, що не дає можливості встановити дату звільнення.Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 11-12).

11.01.2021 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне (а. с. 23-25).

Пенсію за віком на загальних підставах ОСОБА_1 в управлінні Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області було призначено з 18.09.2020 за допомогою Е-сервісу для автоматичного призначення пенсії та здійснене допризначення на підставі заяви від 09.10.2020 у зв`язку з наданими додатковими документами ( свідоцтво про народження дитини НОМЕР_1 дата видачі 24.05.1990 року).

Розрахунок страхового стажу управлінням було здійснено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.01.1983 року заповнення, диплому НОМЕР_3 , свідоцтва про народження дітей, довідок про підтвердження наявного трудового стажу та даних, наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. В результаті розгляду трудової книжки ОСОБА_1 було встановлено, що: у записі №2 зазначена дата звільнення «16.12.1989», а дата наказу - « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що не дає можливості точно визначити дату звільнення з роботи ( розбіжність становить більше 3-х місяців), що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Саме через наявні у трудовій книжці позивача виправлення, до її страхового стажу не було зараховано період з 17.01.1983 по 16.12.1989.Документів, які б підтвердили трудовий стаж, що був не зарахований управлінням при здійсненні розрахунку страхового стажу, позивач до теперішнього часу не надала.

Тобто, за розрахунком управління на дату останнього звернення з заявою, позивач має 36 років 01 місяць 27 днів страхового стажу роботи, в тому числі стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 27 років 01 місяць 06 днів, що дало їй право на призначення пенсії за віком на загальних підставах ( рішення управління № 277 від 24.09.2020, перерахунок пенсії (допризначення) - рішення № 77 від 16.10.2020).

З урахуванням вищевикладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 04 січня 2021 року продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання сторони не прибули, а тому з урахуванням вимог ч. 9 ст. 205 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

Пенсію за віком на загальних підставах ОСОБА_1 в управлінні Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області було призначено з 18.09.2020 за допомогою Е-сервісу для автоматичного призначення пенсії та здійснене допризначення на підставі заяви від 09.10.2020 у зв`язку з наданими додатковими документами ( свідоцтво про народження дитини НОМЕР_1 дата видачі 24.05.1990 року) (а.с. 33, 34, 47, 48).

30.09.2020 позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області за роз`ясненнями щодо виплати грошової допомоги як особі, що працювала в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і має страховий стаж (для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вона не отримувала будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення ( вх. № 59/С1229-20 від 01.10.2020) (а. с. 32).Листом від 16.10.2020 № 48-59/С-01/8-1229/20 управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на звернення позивача від 01.10.2020 повідомило, що при призначенні пенсії не враховано до страхового стажу та до стажу роботи, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи з 17.01.1983 по 16.12.1989 на посаді вчителя математики в СШ №2 у зв`язку з тим, що дата наказу на звільнення та дата звільнення складає більше місяця, що не дає можливості встановити дату звільнення. У випадку позивача стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 27 років 01 місяць 6 днів. Оскільки відсутній необхідний страховий стаж 30 років, підстав для призначення десяти місячних пенсій немає (а. с. 31).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 позивач, у період з 17.01.1983 по 16.12.1989 працювала на посаді вчителя математики СШ №2 (а.с. 6-7).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XIІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до статей 80, 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В свою чергу, порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58).

Так, згідно з п.п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.п. 2.6.-2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Відповідач, відмовляючи в зарахуванні періоду роботи позивача з 17.01.1983 по 16.12.1989 посаді вчителя математики СШ №2, посилається на те, що дата наказу на звільнення та дата звільнення складає більше місяця, що не дає можливості встановити дату звільнення.

Суд дослідивши трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 зазначає, що записи щодо періоду роботи позивача з 17.01.1983 по 16.12.1989, виконано відповідно до вимог Інструкції № 58, тобто акуратно, кульковою ручкою, у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону та посилання на відповідні накази, на підставі яких такі записи було внесено, а також запис про звільнення завірений печаткою підприємства, будь-яких виправлень в цих записах судом не виявлено.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» (чинної на час звільнення позивача у вказаному періоді) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відтак, суд вважає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки посадовими особами підприємства, на якому позивач працював, не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту позивача.

Щодо наданих додаткових документів на підтвердження трудового стажу, суд зазначає.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Саттею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Таким чином, довідки мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.

З урахуванням наведеного, за наявності запису у трудовій книжці позивача, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував період роботи позивача з 17.01.1983 по 16.12.1989 на посаді вчителя математики СШ №2 до загального стажу позивача при вирішенні питання про призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд, дійшов висновку про необхідність задоволення порушених прав позивача та визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до трудового стажу періоду роботи 17.01.1983 по 16.12.1989 на посаді вчителя математики СШ №2 при вирішенні питання про призначення пенсії.

Для відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до загального трудового стажу період її роботи з 17.01.1983 по 16.12.1989, здійснивши перерахунок розміру пенсії позивача з моменту її призначення за заявою позивача про призначення пенсії від 18.09.2020.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн (а. с. 3).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволенні повністю, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 840,80 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганській області, вчинені під час призначення пенсії ОСОБА_1 , в частині не зарахування до трудового стажу період роботи з 17.01.1983 по 16.12.1989 на посаді вчителя математики СШ №2.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період роботи з 17.01.1983 по 16.12.1989 на посаді вчителя математики СШ №2 та здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення за заявою позивача про призначення пенсії від 18.09.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Ірметова