Справа № 420/13203/20
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 1) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України,-

ВСТАНОВИВ:

Міністерство внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , запис № 626, орган, що видав - 5116, РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ Україна, в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (код одержувача: 08571570, р/р UA1000570, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, призначення платежу:*;145101; 1600034;1), витрати, пов`язані з її утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 21271,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.11.2020р. ОСОБА_1 звільнена зі служби в Національній поліції, на підставі ч. 1ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 (за власним бажанням), про що свідчить Наказ ОДУВС № 234о/с від 02.11.2020 р. На відповідача за період з 15.08.2019р. по 03.11.2020р., МВС України через Університет фактично були витрачені бюджетні кошти, в розмірі 21 271,94 грн. При цьому, обов`язок відшкодування Міністерству внутрішніх справ витрат, пов`язаних з утриманням осіб у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання встановлений виключно ч. 4 ст. 74 Закону України «Про національну поліцію». Механізм відшкодування вказаних витрат визначений приписами порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12,04.2017р. № 261 (далі Порядок № 261). Оскільки ОСОБА_1 у добровільному порядку вказані витрати не відшкодувала, позивач змушений звернути ОСОБА_1 ся до суду

Відповідач - ОСОБА_1 своїм правом на подання позову не скористалась. Відзив на позовну заяву до суду не надала.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/13203/20 за позовом Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 30.08.2019 р. між Одеським державним університетом внутрішніх справ, з одного боку, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області (Замовник), з другої сторони та громадянкою ОСОБА_1 , з третьої сторони укладено контракт про здобуття освіти в ОДУВС, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направлені на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, зокрема за відмову від подальшого проходження служби, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані із утриманням у навчальному закладі із затвердженим розрахунком.

03.11.2020 р. ОСОБА_1 звільнена зі служби в Національній поліції, на підставі ч. 1ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 (за власним бажанням), про що свідчить Наказ ОДУВС № 234о/с від 02.11.2020 р.

Судом з`ясовано, що на ОСОБА_1 за період з 15.08.2019р. по 03.11.2020р., МВС України через Університет фактично були витрачені бюджетні кошт у розмірі 21 271,94 грн., що підтверджується наявним у справі Розрахунком фактичних витрат, пов`язаних із утриманням курсанта ОСОБА_1 в Одеському державному університеті внутрішніх справ за період навчання з 15.08.2019р. по 03.11.2020р.

Міністерство внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ листом №4/664 від 17.11.2020р. з утриманням курсанта в Одеському державному університеті внутрішніх справ за період навчання з 15.08.2019р. по 03.11.2020р. у сумі 21 271,94 грн.

Проте означена вимога з боку відповідача залишилась невиконаною, що послугувало підставою для звернення Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ до суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ Україна, в особі Одеського державного університету внутрішніх справ витрат, пов`язаних з її утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 21271,94 грн., є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Публічно-правовим вважається спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 року (далі - Закон №565-ХІІ) чинного на час виникнення взаємовідносин визначених договором про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 08.09.2014 року, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Згідно положень статті 9 Закону №565-ХІІ, на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів МВС, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Частиною 4 статті 18 Закону №565-XII підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Частиною 6 статті 18 Закону № 565-XII курсанти вищих навчальних закладів МВС у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 580-VIII) підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Відповідно до положень ч.4 ст.74 Закону № 580-VIII, особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністрерства внутрішніх справ України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року, чинний на час укладення договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 08.09.2014 року, визначав механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Порядок відшкодування особою фактичних витрат на підготовку, визначений пунктами 4.1-4.6 договору від 01.09.2015 року, передбачає що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, а у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання, на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ, така сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету України і використовується у порядку визначеному чинним законодавством.

Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Такі витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою, а у разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби, отже у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог ст.19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові від 12.12.2018 року у справі №804/285/16, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14.03.2018 року у справі №461/5577/15-ц від 31.10.2018 року, у справі №820/5761/15.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_1 закінчила навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ, отримавши диплом бакалавра та була відряджена для подальшого проходження служби до ГУ НП в Одеській області де призначена на посаду слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Малиновського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області.

Наказом Одеського державного університету внутрішніх справ № 234о/с від 02.11.2020р., на підставі рапорту рядового поліції ОСОБА_1 від 02.11.2020р., відраховано з університету відповідно до наказу МВС України від 14 лютого 2008 року № 62, та звільнено зі служби в Національній поліції на підставі частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 7 (за власним бажанням), з 03 листопада 2020 року і відповідно до вимог контракту про здобуття освіти від 30 серпня 2019 року утримано кошти, які МВС України затратило на навчання в університеті: рядового поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ), курсанта 2-го курсу факультету підготовки фахі вдів для підрозділів кримінальної поліції.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звільнена зі служби в поліції на підставі п.7 ч.1 ст.77 «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), що підпадає під пункти 3.1 - 3.2 Контракту від 03.08.2019 року, виходячи з формулювання підстав звільнення, ОСОБА_1 має відшкодувати витрати, понесені на її утримання за період навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ з 15.08.2019р. по 03.11.2020р.у розмірі 21271,94 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» №2925-III від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями), навчальні заклади включено до загальної структури МВС, отже Одеський державний університет внутрішніх справ є структурним підрозділом МВС, таким чином Одеський державний університет внутрішніх справ діє у складі МВС та підпорядковується йому, а тому, як розпорядник бюджетних коштів згідно норм бюджетного законодавства, для виконання своїх обов`язків за Контрактом від 03.08.2019 року здійснював фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача, що підтверджується розрахунком фактичних витрат № 401 від 16.11.2020 року.

Враховуючи те, що Одеський державний університет внутрішніх справ, як структурний підрозділ МВС, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялись з державного бюджету і були витрачені на їх утримання, суд доходить висновку, що відповідач - ОСОБА_1 повинна відшкодувати зазначені витрати на її утримання за період навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ 15.08.2019р. по 03.11.2020 рік року у розмірі 21271,94 грн., відповідно до розрахунку фактичних витрат 401 від 16.11.2020 року., а відтак, позовні вимоги Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ є правомірними, та відповідно підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чиномк, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ правомірні, документально підтверджені, обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки, під час розгляду даної справи, свідки судом не залучались, та судові експертизи не призначались, судові витрати понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 1, код ЄДРПОУ ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , запис № 626, орган, що видав - 5116, РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ Україна, в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (код одержувача: 08571570, р/р UA1000570, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, призначення платежу:*;145101; 1600034;1) витрати, пов`язані з її утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ у сумі 21 271 (двадцять одна тисяча двісті сімдесят одна) грн. 94 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

Адміністративний позов Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 1, код ЄДРПОУ ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, задовольнити

01.02.21.