Справа № 420/647/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/647/21
УХВАЛА

01 лютого 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М., розглянувши матеріали адміністративної позовної заяви Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (, адреса: Просп. Шевченка, 12, м. Одеса, 65058) до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: вул. Генерала Петрова, 1, м. Одеса, 65065) про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2021 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25.09.2020 року за заявою Державної екологічної інспекції в Одеській області щодо прийняття до виконання виконавчого листа по справі №420/8044/19, виданого 10.08.2020 року;

зобов`язати Другий Київський відділ державної виконавчої службі у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно розглянути заяву Державної екологічної інспекції в Одеській області про примусове виконання судового рішення по справі №420/8044/19 та прийняти до виконання виконавчий лист по справі №420/8044/19, виданий 10.08.2020 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.01.2021 року о 13:19:37 справа №420/647/21 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 19.01.2021 року позовну заяву Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) залишено без руху з підстав необхідності надання доказів сплати судового збору за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн., а також надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду із зазначенням інших причин поважності його пропуску та підтверджуючих доказів, або пояснень та доказів на підтвердження того, що строк не пропущено.

29.01.2021 року за вх.№4550/21 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду. У клопотанні вказано, що оскаржуване повідомлення отримано позивачем 05.01.2021 року, про що свідчить звіт трекінгу поштового відправлення, у якому оскаржуване повідомлення надійшло, а звернувся до суду позивач 13.01.2021 року, тобто в межах передбаченого ст.287 КАС України строку.

Згідно ч.1-3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що, з урахуванням предмету спору та сторін даного провадження, для подання даної позовної заяви застосовуються положення ст. 287 КАС України, якою встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, згідно ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржуване повідомлення отримано позивачем 05.01.2021 року, про що свідчить звіт трекінгу поштового відправлення 942, а звернувся до суду позивач 13.01.2021 року, про що повідомив суд у заяві про усунення недоліків.

Також 29.01.2021 року за вх.№4551/21 подано клопотання про відстрочення сплати судового збору на підставі ст. 133 КАС України, з тих підстав, що позивач не має можливості сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, за правилами частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Так, вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, встановлений ст. 5 ЗУ № 3674-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ № 3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З вказаного убачається, що позивач не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія норм законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Наведена правова позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 14.08.2018 року у справі № 815/6828/17 (провадження № К/9901/53484/18).

Крім того, згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 5 лютого 2016 року, з посиланням на Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 23 січня 2015 року, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що гідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 1 вересня 2015 року, зобов`язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Пунктом 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, визначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною причиною для відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, суд відмовляє позивачу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Суд звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава - учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом із тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Згідно рішень Європейського суду основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, суд має забезпечити позивачу можливість усунути встановлені судом недоліки позовної заяви.

Згідно ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч. ч. 2-6 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання доказів сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. згідно ухвали суду від 19.01.21р.

Керуючись ст.ст. 118, 121, 160, 161, 169, 171, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити Державній екологічній інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (, адреса: Просп. Шевченка, 12, м. Одеса, 65058) строк для усунення недоліків позовної заяви у справі за адміністративним позовом до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: вул. Генерала Петрова, 1, м. Одеса, 65065) про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити дії, встановивши строк для усунення недоліків позовної заяви 5 днів з дня вручення копії даної ухвали позивачу.

Копію ухвали невідкладно направити позивачеві.

Ухвала окремо від кінцевого судового рішення оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя М.М. Аракелян