Справа № 480/3953/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 р. Справа № 480/3953/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, м. Суми, по справі № 480/3953/20

за позовом ОСОБА_1

до Синівської сільської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Синівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Визнано незаконною бездіяльність Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області щодо ненадання відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 18.03.2020. Зобов`язано Синівську сільську раду Липоводолинського району Сумської області (42533, Сумська область, Липоводолинський район, с. Синівка, вул. Спортивна, 2, ) надати відповідь на запит на отримання публічної інформації від 18.03.2020 ОСОБА_1 .

10.08.2020 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначив, що у зв`язку із розглядом даної справи ОСОБА_1 поніс судові витрати на правову допомогу адвоката в сумі 7000,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги, додатковим договором, актом виконаних робіт, квитанцією та меморіальним ордером про оплату послуг.

Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року заяву представника Нелюби С.А. про ухвалення додаткового рішення по справі № 480/3953/20 - задоволено.

Стягнуто з Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (вул.Спортивна,2 с.Синівка, Липоводолинський район, Сумська область, 42533, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Представник позивача Нелюба Сергій Анатолійович, не погодившись із додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції в розмірі 7000,00 грн., які він просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольнивши частково клопотання представника позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення у повному обсязі, у зв`язку з неспівмірністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та складністю справи, а також зазначає, що додаткова угода до договору від 06.08.2020 року була укладена вже після винесення судового рішення у справі та отримання повного тексту судового рішення позивачем, а саме судове рішення винесено 21.07.2020 року, позивачем отримано 03.08.2020, а угода, якою визначено розмір витрат, калькуляція та акт виконаних робіт складено 06.08.2020р.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час/

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Так, в матеріалах справи наявні докази оплати витрат на професійну правничу допомогу, а саме копії наступних документів: договір про надання правової (правничої) допомоги від 27.04.2020 року, калькуляція-рахунок №1 від 06.08.2020 року, акт виконаних робіт від 06.08.2020 року, квитанцію від 06.08.2020 року №0.0..1 призначення платежу - за надання правничої допомоги в сумі 7000 (сім тисяч) грн. 00 грн., меморіальний ордер №@2PL101214 від 06.08.2020 року, додатковий договір від 06.08.2020 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.04.2020 року.

З наданих доказів слідує, що 27.04.2020 року між фізичною особою ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Сергія Нелюби» в особі керуючого бюро Нелюби Сергія Анатолійовича укладено договір про надання правової допомоги.

Колегією суддів з калькуляції-рахунку № 1 від 06.08.2020 за договором про надання правової допомоги від 27.04.2020 року встановлено, що до вартості наданих адвокатом послуг входило:

усне консультування ОСОБА_1 щодо порушення права на інформацію Синівською сільською радою (ненадання відповіді на запит від 18.03.2020 року, 1 год. - 1000,00 грн.;

аналіз нормативного матеріалу, судової практики в аналогічних справах, правових позицій Верховного Суду, 2 год. - 2000,00 грн.;

складання тексту позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про оскарження незаконних дій Синівської сільської ради щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 18.03.2020 року, 4 год. - 4000,00 грн.

На загальну суму 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

В цілому, з вказаних документів вбачається, що позивач поніс витрати в першій інстанції на послуги адвоката 7000,00 грн., які включали в себе усне консультування щодо порушеного права позивача, аналіз нормативного матеріалу та судової практики для вироблення правової позиції, та безпосередньо складання тексту позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 .

Висновки суду першої інстанції про те, що додаткова угода до договору від 06.08.2020 року була укладена вже після винесення судового рішення по справі та отримання повного тексту судового рішення позивачем, а саме судове рішення винесено 21.07.2020, позивачем отримано 03.08.2020, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на наступне.

Дата додаткової угоди від 06.08.2020 року, що складена після винесеного рішення судом першої інстанції від 21.07.2020 року, не може слугувати підставою для відмови в стягненні витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, оскільки матеріали справи містять договір про надання правової допомоги від 27.04.2020 року між фізичною особою ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Сергія Нелюби» в особі керуючого бюро Нелюби Сергія Анатолійовича, що укладений до початку розгляду справи, і стосується безпосередньо з наданням правової допомоги, пов`язаної із ненаданням відповіді (відмовою наданні інформації) на запит на отримання публічної інформації від 18.03.2020 року Синівською сільською радою Липоводолинського району Сумської області.

Самі по собі додатковий договір від 06.08.2020 року є невід`ємною частиною договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.04.2020 року, згідно з п. 3.1 якого, вартість надання правової допомоги, юридичних послуг та виконання юридичних робіт вказуються в додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Так, додатковий договір містить детальний опис наданої позивачу адвокатом Нелюбою С.А. правової допомоги, а надані калькуляція-рахунок №1 від 06.08.2020 року, акт виконаних робіт від 06.08.2020 року, квитанція від 06.08.2020 року №0.0..1, свідчать про виконання відповідних юридичних послуг.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Щодо висновків суду про неспівмірність зі складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), то колегія зазначає наступне.

Відповідно до вже зазначеної вище ч. ч. 5, 6, 7 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

В пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Колегія суддів зазначає, що вимогами частини шостої, сьомої статті 134 КАС України встановлено право суду, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

У цій справі було встановлено, що 28.09.2020 від Синівської сільської ради до суду першої інстанції надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач зазначив, що послуга вказана в пункті 2 акта виконаних робіт - аналіз нормативного матеріалу, судової практики в аналогічних справах, правових позицій Верховного Суду вартістю 2000 гривень взагалі ніякого відношення до зазначеної справи не має, та згідно позовних вимог ОСОБА_1 не може бути предметом стягнення витрат на правничу допомогу із Синівської сільської ради. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 7000 гривень, а саме в частині п. 2 акта виконаних робіт від 06.08.2020, та зменшити суму стягнення витрат на правову допомогу до 5000 гривень.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що у цьому випадку принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Вказаний висновок відповідає висновкам викладеним у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2020 у справі №400/478/19, від 22 квітня 2020 у справі 440/1757/19, від 05.08.2020 року у справі № 640/15803/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи відповідача про неспівмірність витрат на правову допомогу у конкретній справі, а саме послуга вказана в пункті 2 акта виконаних робіт - аналіз нормативного матеріалу, судової практики в аналогічних справах, правових позицій Верховного Суду вартістю 2000 гривень, взагалі ніякого відношення до зазначеної справи не має, судом апеляційної інстанції не приймаються, враховуючи приписи п.1 ч.3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, враховується для цілей розподілу судових витрат.

Відповідач скористався можливістю згідно ст. 134 КАС України довести неспівмірність заявлених вимог, однак не навів жодних доказів на спростування заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі справа №826/841/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення заявленого клопотання представником позивача, та зазначає на необґрунтованість висновків суду щодо стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу саме у розмірі 500 грн., що жодним доказом не підтверджено.

Розглянувши матеріали справи, керуючись ч. 9 ст. 139 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість суми витрат на професійну правничу допомогу позивача в суді першої інстанції у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Так, відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року вказаний адміністративний позов задоволено, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України установлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги позивача, та часткового скасування додаткового рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 по справі № 480/3953/20 - скасувати в частині відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

В цій частині прийняти постанову, якою заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Нелюби Сергія Анатолійовича задовольнити.

Стягнути з Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (вул. Спортивна, 2 с. Синівка, Липоводолинський район, Сумська область, 42533, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року по справі № 480/3953/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Я.М. Макаренко