Справа № 160/12287/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняЛогвиненко В.М.
представника позивача представника відповідача представника третьої особи 1 Васіної Д.Є. Кушнірчук Н.В. Барабаш А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Благодійної організації «Благодійний фонд «Єврейське майбутнє» до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині, -
02.10.2020 року Благодійна організація «Благодійний фонд «Єврейське майбутнє» (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року доводи позивача щодо строку звернення до суду визнано обгрунтованими, у зв`язку з чим поновлено строк звернення до суду з даним позовом, відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.10.2020 року о 14:00 год. (а.с. 60-61).
Також, даною ухвалою залучено до участі у розгляді справи у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а третім особам - пояснень щодо предмету позову.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 22.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.01.2021 року о 09-30 год. (а.с. 194-196).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для визнання протиправним та скасування розпорядження в оскаржуваній частині є те, що розпорядження від 12.04.1996 року №158-р прийнято головою Дніпропетровської обласної державної адміністрації за відсутності повноважень на його прийняття та не у спосіб, що передбачений законами України. Так, на об`єкт нерухомості по вул. Виконкомівська, 17, внесений розпорядженням від 12.04.1996 року №158-р до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, передбачена нормами законодавства облікова документація не складалась та відповідно у встановленому порядку не визначалась історична, наукова, художня або культурна цінність зазначеного об`єкту нерухомого майна, відтак були відсутні підстави вважати цей об`єкт нерухомою пам`яткою історії та культури (зокрема, і пам`яткою архітектури та містобудування), у зв`язку з чим у відповідача не було повноважень для внесення цього напівзруйнованого об`єкту нерухомого майна до переліку пам`яток історії та культури місцевого значення. Отже, оскільки об`єкт нерухомого майна по вул. Виконкомівській, 17 у м. Дніпрі у встановленому Законом УРСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» порядку не був включений до списків (переліків) пам`яток історії та культури спеціальним уповноваженим державним органом, то зазначений об`єкт не підпадає під дію Закону України «Про охорону культурної спадщини». Об`єкт нерухомого майна по вул. Виконкоміській, 17 у м. Дніпрі як нерухома пам`ятка України місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України з відповідним присвоєнням охоронного номеру не занесений та через відсутність будь-якої облікової документації занесення цього об`єкта до Державного реєстру нерухомих пам`яток України є неможливим.
12.11.2020 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що за результатами проведеної інвентаризації історичної забудови міста Дніпропетровська, яка проводилася Українським спеціальним науково-реставраційним проектним інститутом «Укрпроектреставрація» було складено перелік виявлених пам`яток містобудування та архітектури до якого було внесено об`єкти нерухомого майна по вул. Виконкомівська, 17, як такі, що становлять історичну, наукову і художню цінність. При цьому, доводи позовної заяви про відсутність правових підстав вважати об`єкт нерухомості по вул. Виконкомівська, 17 в м. Дніпро таким, що належить до об`єкта культурної спадщини чи є пам`яткою культурної спадщини, є особистою думкою позивача та не спростовують належності даного об`єкту до культурної спадщини місцевого значення як пам`ятки архітектури (приналежність об`єкту до пам`яток архітектури визначено ще в 1988 році спеціальним науково-реставраційним проектним інститутом «Укрпроектреставрація», що описано позивачем у позовній заяві), а оскарження нормативно-правового акту покликаного на формалізацію та встановлення очевидного факту (розпорядження №158-р), є прикладом формально-юридичного підходу у методології юридичного дослідження та має на меті використання, тлумачення масиву законодавчих актів задля можливого скасування правильних за своєю суттю рішень органів влади з формальних підстав. Враховуючи викладене, вважають, що не применшуючи значення необхідності дотримання процесуальних норм, їх порушення повинно бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за умови, якщо останнє за своєю суттю є необґрунтованим та/або незаконним й підлягало б скасуванню чи зміні навіть за відсутності вказаної підстави. Процедурні помилки не зумовлюють скасування правильного по суті рішення суб`єкту владних повноважень. Таким чином, розпорядження голови облдержадміністрації від 12.04.1996 року №158-р прийнято відповідно до повноважень та спосіб, передбачений законодавством України, яке діяло на час його прийняття.
18.11.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Зокрема, вказує на відсутність у відповідача визначених законодавством повноважень щодо винесення оскаржуваного розпорядження від 12.04.1996 року №158 «Про затвердження переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області» у частині включення в додаток до вказаного розпорядження об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 17, охоронний номер 9, а також про порушення визначеної Законом України «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» процедури затвердження переліків пам`яток історії та культури місцевого значення.
27.10.2020 року на адресу суду від представника Управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення на позов, у яких останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.04.1996 року №158-р прийнято з метою впорядкування справи обліку, охорони і збереження історико-культурної спадщини Дніпропетровської області. Підставою для його прийняття була інвентаризація історичної забудови міста Дніпра. Отже, розпорядження голови облдержадміністрації від 12.04.1996 року №158-Р було здійснено у відповідності до повноважень на його прийняття та у спосіб, що передбачений законами України.
12.11.2020 року на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення представника Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, в яких останній посилається на те, що Дніпровська міська рада є неналежною третьою стороною у справі, на підставі зазначеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов.
Представник третьої особи Управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових поясненнях.
Представник третьої особи Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, надав клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.
Вважаючи клопотання про відкладення розгляду справи не обгрунтованим, з урахуванням наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення справи, суд ухвалив здійснити її розгляд за відсутності представника Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, пояснення представника третьої особи-1, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.04.1996 року №158-р «Про затвердження Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області» затверджено Перелік пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області, до якого серед інших був включений об`єкт нерухомості у м. Дніпрі, за адресом, найменування пам`ятки та дату спорудження: вул. Виконкомівська, 17, Прибутковий будинок, дата спорудження кін.1880-х-поч.1890-х рр., охоронний номер пам`ятки 9.
Листом від 13.07.2020 року Управління культури, національностей і релігій Дніпровської міської ради на адвокатський запит адвоката Благодійної організації «Благодійний фонд «Єврейське майбутнє» - Васіної Д.Є. надало інформацію, що за адресою: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 17, знаходиться пам`ятка архітектури місцевого значення - «Доходний будинок», охоронний номер 9.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів у межах прав, наданих законом, забезпечують виявлення, облік, охорону і використання пам`яток історії та культури, що знаходяться на території Ради, залучають громадськість до проведення заходів по охороні, використанню і пропаганді цих пам`яток, організують шефство підприємств, установ, організацій над ними, забезпечують додержання законодавства про охорону і використання пам`яток історії та культури.
Виконавчі комітети обласних, місцевих (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів затверджують переліки пам`яток історії та культури місцевого значення (стаття 17), встановлюють зони їх охорони (стаття 29), а також вирішують інші питання в галузі охорони і використання пам`яток історії та культури, віднесені до їх відання законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Статтею 17 Закону України «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» передбачено, що з метою організації обліку і охорони пам`яток історії та культури нерухомі пам`ятки загальносоюзного, республіканського і місцевого значення.
Віднесення пам`яток історії та культури до категорії пам`яток загальносоюзного, республіканського чи місцевого значення провадиться відповідно до законодавства Союзу РСР і Української РСР.
Переліки пам`яток історії та культури республіканського значення затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Перелік пам`яток місцевого значення затверджується виконавчими комітетами обласних, місцевих (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів. Виключення об`єктів з переліків пам`яток республіканського і місцевого значення допускається лише з дозволу Ради Міністрів Української РСР.
Внесення об`єктів у переліки пам`яток історії та культури і виключення з них провадяться за поданням спеціально уповноважених державних органів охорони пам`яток історії та культури.
Отже, затвердження переліків пам`яток історії та культури місцевого значення було віднесено законом до повноважень виконавчих комітетів обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів.
Згідно із частиною 2 ст. 16 Закону України «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», відповідно до Закону СРСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» державний облік пам`яток історії та культури здійснюється в порядку, який визначається Радою Міністрів СРСР.
Відповідно до пункту 13 Положення про охорону та використання пам`яток історії та культури, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 16.09.1982 року №865, державний облік пам`яток історії та культури включає виявлення та обстеження пам`яток, визначення їх історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності, фіксацію та вивчення, складання облікових документів, ведення державних переліків нерухомих пам`яток. Порядок державного обліку пам`яток історії та культури і форми облікових документів встановлюється Міністерством культури СРСР або Головним архітектурним управлінням при Раді Міністрів СРСР в залежності від виду пам`яток.
Пунктами 3.3, 9, 20 Інструкції про порядок обліку, забезпечення схоронності, утримання, використання та реставрації нерухомих пам`яток історії та культури, затвердженої наказом Міністерства культури СРСР від 13.05.1986 року №203, встановлено порядок, за яким об`єкт, що становить історичну, наукову, художню або іншу культурну цінність, визнається пам`яткою історії та культури шляхом включення його у відповідний державний перелік нерухомих пам`яток історії та культури в залежності від виду та категорії охорони пам`ятки. Приналежність нерухомої пам`ятки історії та культури до відповідного виду та категорії визначається при складанні документів державного обліку пам`яток та встановлюється при затвердженні відповідного державного переліку нерухомих пам`яток історії та культури. Державний облік пам`яток історії та культури включає: виявлення, дослідження пам`яток, визначення їх історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності, фіксацію та вивчення, складання облікової документації, ведення державних переліків нерухомих пам`яток.
Згідно з пунктами 10, 15, 16 Інструкції про порядок обліку, забезпечення схоронності, утримання, використання та реставрації нерухомих пам`яток історії та культури, затвердженої наказом Міністерства культури СРСР від 13.05.1986 року №203, на кожну нерухому пам`ятку та щойно виявлений об`єкт, що становить історичну, наукову, художню або іншу культурну цінність, складається облікова картка, що містить відомості про місцезнаходження, датування, характер сучасного використання, ступінь збереження пам`ятки або щойно виявленого об`єкту, наявність наукової документації, місце її зберігання, короткий опис та ілюстративний матеріал (за формою, встановленою у додатку №3). На кожну нерухому пам`ятку складається паспорт, який є обліковим документом, що містить суму наукових відомостей і фактичних даних, що характеризують історію пам`ятки і її сучасний стан, місцезнаходження в навколишньому середовищі, оцінку історичного, наукового, художнього або іншого культурного значення, відомості про її територію, пов`язані з нею споруди, сади, парки, перебуваючи в ній твори мистецтва, предмети, що становлять культурну цінність, про зони охорони, а також про основні історико-архітектурні та бібліографічні матеріали. В паспорті зазначається категорія охорони та вид пам`ятки з посиланням на затверджуючий документ (за формою, встановленою у додатку №4). Документи державного обліку пам`яток історії та культури, в тому числі виключених з державних переліків пам`яток, підлягають обов`язковому постійному зберіганню у відповідних центрах наукової документації державних органів охорони пам`яток (додаток №1). Додатком 1 до вказаної Інструкції встановлено перелік обов`язкової документації, що супроводжує державний облік пам`яток, яка складається в кількох екземплярах та підлягає зберіганню в державних органах охорони пам`яток історії та культури; у цьому переліку серед іншого зазначено: оригінал та копії державних переліків нерухомих пам`яток історії та культури місцевого значення, облікової картки пам`яток, паспорти пам`яток, картки негативних фондів, картки обмірних фондів, бібліографія, охоронно-орендні договори, охоронні договори та охоронні зобов`язання, акти технічного стану пам`яток, інвентарні описи цінних фрагментів фасадів та інтер`єрів пам`яток, карти-схеми розташування пам`яток, історико-архітектурні опорні плани, плани зон охорони, фотодокументація, обмірні креслення, графічні замальовки, акварелі, наукові звіти про проведення дослідних і ремонтно - реставраційних робіт на пам`ятках.
Таким чином, на час вчинення оскаржуваного розпорядження законодавством було регламентовано чітку і послідовну процедуру включення об`єкту до державного переліку нерухомих пам`яток історії та культури, яка складається з таких обов`язкових етапів: 1) виявлення пам`ятки; 2) визначення її історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності; 3) фіксація та вивчення; 4) складання повного переліку державної облікової документації (в тому числі, облікових карток, паспортів, карток негативних та обмірних фондів, актів технічного стану пам`яток, інвентарних описів цінних фрагментів фасадів та інтер`єрів пам`яток, карт-схем розташування пам`яток, історико-архітектурних опорних планів, планів зон охорони, фотодокументації, обмірних креслень, графічних замальовок, наукових звітів про проведення дослідних і ремонтно-реставраційних робіт на пам`ятках, тощо), виключно при складанні якої визначалась приналежність нерухомої пам`ятки історії та культури до відповідного виду та категорії; 5) включення об`єкту у відповідний державний перелік нерухомих пам`яток історії та культури в залежності від виду та категорії охорони пам`ятки.
При цьому, лише одночасне дотримання всіх зазначених етапів у сукупності було єдиною та необхідною правовою підставою для взяття об`єкту на державний облік та включення його до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури".
Під час розгляду справи судом встановлено, що відсутні будь-які докази складання на об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 17, передбаченої законодавством облікової документації, яка повинна включати повний перелік вищенаведених документів, а також відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт фіксації та визначення історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності цього об`єкту, у зв`язку з чим немає підстав вважати його пам`яткою історії та культури (пам`яткою культурної спадщини), зокрема і визначати його приналежність до пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення.
Крім того, матеріали справи містять копії відповідей на адвокатські запити Державного архіву Дніпропетровської області від 01.09.2020 року вих.№677/0/126-20, Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради від 13.07.2020 року №8/7-19, Управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 20.07.2020 року №1244/0/161-20, які в повній мірі підтверджують факт відсутності облікової документації на об`єкт.
Відповідач обґрунтовує включення об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: вул. Виконкомівська, 17 у м. Дніпрі до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області, затвердженого розпорядженням від 12.04.1996 року №158-р, тією обставиною, що за результатами проведеної інвентаризації історичної забудови міста Дніпропетровська, яка проводилася Українським спеціальним науково-реставраційним проектним інститутом «Укрпроектреставрація» було складено перелік виявлених пам`яток містобудування та архітектури, до якого було внесено об`єкт нерухомого майна по вул. Виконкомівська, 17, як такий, що становить історичну, наукову і художню цінність.
Разом з тим, останнім не надано жодних належних доказів на підтвердження вказаних обставин.
Крім того, суд зазначає, що Український спеціальний науково-реставраційний проектний інститут «Укрпроектреставрація» не визначений законодавством органом, уповноваженим складати переліки виявлених пам`яток історії та культури.
Водночас, наведена відповідачем обставина не спростовує встановленої законодавством необхідності складати облікову документацію на виявлені об`єкти, що становлять історичну, наукову, художню або іншу культурну цінність.
З аналізу викладеного вбачається, що у відповідача були відсутні підстави для включення об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: вул. Виконкомівська, 17 у м. Дніпрі, до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області, затвердженого розпорядженням від 12.04.1996 року №158-р.
Таким чином, суд дійшов висновку, що Дніпропетровська обласна державна адміністрація при прийнятті розпорядження від 12.04.1996 року №158-р стосовно об`єкту по вул. Виконкомівській, 17, в порушення вимог ст.ст. 8, 16, 17 Закону України «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», Положення про охорону та використання пам`яток історії та культури, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 16.09.1982 року №865, та приписів Інструкції про порядок обліку, забезпечення схоронності, утримання, використання та реставрації нерухомих пам`яток історії та культури, затвердженої наказом Міністерства культури СРСР від 13.05.1986 року №203.
Отже, відповідач на дату прийняття оскаржуваного розпорядження від 12.04.1996 року №158-р не мав повноважень для віднесення об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: вул. Виконкомівська, 17 у м. Дніпрі, до пам`ятки історії та культури місцевого значення, зокрема і повноважень визначати його приналежність до пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення, також як і не мав повноважень включати його до переліку пам`яток історії та культури місцевого значення, що вказує на протиправність розпорядження та необхідність його скасування в цій частині.
Таким чином, включення відповідачем у додаток до розпорядження голови Дніпропетровської обласної держаної адміністрації від 12.04.1996 року №158-р (до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області) об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: вулиця Виконкомівська, 17 у м. Дніпрі, є необґрунтованим, було вчинене без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення (вчинення дії), та не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений законами України.
Так, ст.1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про охорону культурної спадщини", об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.
В ході розгляду справи судом встановлено, що будівля, яка розташований по вул. Виконкомівській, 17 у м. Дніпрі, не занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
При цьому, законодавством передбачено, що занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України без облікової документації не допускається.
Таким чином, приймаючи до уваги, що стосовно об`єкту нерухомості, який розташований за адресом: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 17 , не було дотримано передбачених правовими нормами процедур для взяття його на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України "Про охорону культурної спадщини", та він не був включений до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" у встановленому цим Законом порядку, натомість йому необґрунтовано було наданий статус пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення, з урахуванням ст. 1 та п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про охорону культурної спадщини" відсутні підстави визнавати ці об`єкти пам`ятками культурної спадщини відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини".
Крім того, після набрання чинності Законом України "Про охорону культурної спадщини", уповноваженими органами також не складалась передбачена законодавством облікова документація на об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 17 , не проводилось його обстеження (дослідження) з метою визначення культурної цінності цього об`єкта, також даний об`єкт після прийняття Закону України "Про охорону культурної спадщини" не заносився у встановленому порядку відповідним органом охорони культурної спадщини ні до Переліку об`єктів культурної спадщини, ні до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Доказів на підтвердження зворотного відповідачем та третіми особами суду не надано.
У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 17, належить до об`єкта культурної спадщини чи є пам`ятками культурної спадщини у розумінні норм, наведених у Законі України "Про охорону культурної спадщини".
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийняття розпорядження в оскаржуваній частині.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2 102,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01 лютого 2021 року.

Суддя Н.Є. Сліпець