Справа № 522/4802/20
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 522/4802/20
Провадження № 2-а/947/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого суді - Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

представника позивача - Пятакової І.Д.,

представника відповідача - Бродецької С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської області Дуріхіна Сергія Павловича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2020 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просить: визнати противоправною та скасувати постанову по справі про адміністративне порушення, зафіксоване в режимі фотозйомки, серія МЕА5445683 від 12 березня 2020 року, складену інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Дуріхіним Сергієм Павловичем, відносно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП. Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 КУпАП у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Зобов`язати Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради видалити інформацію про правопорушення у реєстрах обліку правопорушень, зафіксоване 12 березня 2020 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Дуріхіним Сергієм Павловичем згідно постанови серія МЕА5445683 від 12 березня 2020 року.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою серії МЕА5445683 від 12 березня 2020 року про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення за порушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КпАП України.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки він правопорушень не вчиняв.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Чернявській Л.М., яка ухвалою від 26 березня 2020 року відкрила провадження у справі.

Однак, в подальшому ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року вказану справу було передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси.

Матеріали адміністративної справи надійшли до суду 10 липня 2020 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

23.10.2020 року представник відлповідача Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху - Бродецька С.Б. через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якій просила у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача Пятакова Інна Дмитрівна у судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідача Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради - Бродецька Світлана Борисівна заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 березня 2020 року інспектором інспектором з паркування Дуріхіним С.П. було винесено постанову Серії МЕА № 5445683 у справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до ч. 3 ст.122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для складання даної постанови стало те, що 12.03.2020 року, о 13:52 годин в м.Одеса на вул. Грецька, 15, водій автомобіля MERCEDES-BENZ ML 320 номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку на тротуарі, де для руху пішоходів залишилось щонайменше 2 м., внаслідок чого створив перешкоду для руху пішоходів, чим порушив п. 15.10 «в» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до 15.10 «в» Правил дорожнього руху України - стоянка на тротуарі заборонена, допускається стоянка автомобілів, мотоциклів і мопедів на краю тротуарів, де відсутній знак, що забороняє зупинку або стоянку і для "руху пішоходів залишається не менше 2 метрів. У разі поставлення транспортного засобу на тротуарі на стоянку водій зобов`язаний пам`ятати, що відповідно до п. 11.13 ПДР рух тротуарами заборонений, тому на тротуар дозволяється виїжджати тільки двома колесами передньою або бічною частиною автомобіля.

Суд звертає увагу на те, що згідно наявної в матеріалах справи фото фіксації, чітко видно, що позивач допустив стоянку транспортного засобу на тротуарі, де немає жодних дорожній знаків або табличок, які б дозволяли стоянку транспортного засобу в даному місці і таким чином, як здійснив її позивач. Крім того позивач здійснив стоянку транспортного засобу усією його проекцією не на краю тротуару, а безпосередньо на тротуарі, а тому твердження позивача, щодо розміщення транспортного засобу на краю тротуару є безпідставними і повністю спростовуються фото фіксацією.

Як вбачається з фото, транспортний засіб розташований на тротуарі таким чином, що являє собою перешкоду у вільному русі пішоходів по ньому. Крім того, таке його розміщення перешкоджає вільному (без перешкод) руху пішоходів по тротуару по вул. Грецькій, а особливо пішоходам з обмеженими можливостями (інвалідам на візках, батькам з дітьми у візочках), оскільки транспортний засіб перекрив вільний доступ до тротуару та змушує пішоходів обходити даний транспортний засіб.

Стосовно посилань позивача на п. 26.3 ПДР де зазначено, що у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними. Посилаючись на те, що він є особою з інвалідністю та проживає в будинку по АДРЕСА_1 та автомобіль залишає на тротуарі біля своєї парадної для зручності.

Суд зветає увагу на те, що на час скоєння адміністративного правопорушення позивач не був особою з інвалідністю.

Крім того, суд критично ставиться до наданого позивачем договору оренди жилого приміщення, що був укладений ще 12 листопада 2009 року (а.с.87), так строк дії договору, вказаний у названому документі, - з 13.11.2009р. по 13.11.2010 року, а доказів його пролонгації суду надано не було.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі- ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями)

Відповідно до п. 1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій Позивача покладається саме на Відповідача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Керуючись ст. 90 КАС України, Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи містять докази факту вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, а доводи позивача не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без зміни, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, з огляду на встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б підтверджували зазначені позивачем обставини, у суду відсутні, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 251 КУпАП, ст. ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської області Дуріхіна Сергія Павловича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.