Справа № 440/2523/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року

м. Київ

справа № 440/2523/20

адміністративне провадження № К/9901/27639/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 400/2523/20

за позовом ОСОБА_1 до Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) про визнання незаконною та скасування постанови

за касаційною скаргою адвоката Авілової Олени Михайлівни в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, ухвалену суддею Гіглавою О.В.

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Русанової В.Б., суддів Перцової Т.С., Жигилія С.П.,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. 13 травня 2020 року Авілова Олена Михайлівна (далі - позивач, Авілова О.М. ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) (далі - відповідач, Зіньківський РВДВС Північно-східного МРУЮ (м. Суми), у якому просила визнати незаконною та скасувати постанову Зіньківського РВДВС Північно-східного МРУЮ (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження № АСВП 59287856 зі стягнення виконавчого збору від 10 червня 2019 року по виконавчому провадженню № АСВП39403174.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року, позов залишено без розгляду.

3. Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) і позивачка не усунула цих недоліків у строк, встановлений судом, зокрема позивачкою пропущено визначений законом строк звернення до суду, а надана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду не містить поважних обставин його пропуску.

3.1. Так, суди попередніх інстанцій вказали на те, що зазначені позивачем обставини в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду не є поважними причинами пропуску строку, оскільки достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до суду позивачка не надала та не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню позову про оскарження постанови державного виконавця у встановлений законом строк, а посилання позивачки на те, що вона не реалізувала своє право через свою правову необізнаність, не дає правових підстав для визначення додаткового строку для вчинення вказаних дій.

3.2. Саме по собі інформування адвоката позивачки про існування оскаржуваної постанови 10 березня 2020 року, як і фактичне ознайомлення останньої зі змістом оскаржуваної постанови тільки після направлення адвокатського запиту та отримання копій матеріалів виконавчого провадження на такий запит, не може вважатися об`єктивною підставою для вчинення позивачкою дій по оскарженню постанови про відкриття виконавчого провадження №59287856 зі стягнення виконавчого збору від 10 червня 2019 року з порушенням строку, встановленого статтею 287 КАС України.

3.3. Обставини важливості цієї справи для позивачки не можуть бути самостійними підставами для визнання поважними причин пропуску строку на звернення до суду, оскільки, як встановлено судом, позивачка була обізнана про прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження №59287856 зі стягнення виконавчого збору від 10 червня 2019 року ще 12 червня 2019 року в результаті отримання примірника такої постанови.

4. Залишаючи без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції відхилив доводи позивачки про те, що у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду зробила остаточний висновок лише 11 березня 2020 року, на підставі якого й було подано даний позов до суду, оскільки вони не є об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають позивачці вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

4.1. Обставин, які б унеможливлювали звернення позивача до суду та за правовою допомогою, одразу після отримання постанови, не наведено, доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з червня 2019 року по 2020 рік не надано, як і не надано доказів, які б свідчили, коли саме позивачкою укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Авіловою О.М.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції

5. 25 жовтня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката Авілової О.М. в інтересах ОСОБА_1 , у якій скаржниця просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду.

6. Доводи касаційної скарги за змістом є подібним до тих, які були наведені у поданій позивачкою апеляційній скарзі. Зокрема скаржниця наголошує на порушенні судами попередніх інстанцій норм процесуального права, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та неврахуванні обставин стосовно юридичної необізнаності позивачки та прийняття саме адвокатом позивачки рішення про звернення до суду з цим позовом після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та на підставі правої позиції у подібних правовідносинах, викладеної Великою Палатою Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18, а також важливості даної справи для позивачки.

7. 25 жовтня 2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М.

8. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

9. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 25 січня 2021 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.

Позиція інших учасників справи

10. Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надходив, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій за наявними в справі матеріалами у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 345 КАС України.

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

11. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із наступного.

12. Предметом оскарження у цій справі є постанова Зіньківського РВДВС Північно-східного МРУЮ (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження № АСВП 59287856 зі стягнення виконавчого збору від 10 червня 2019 року по виконавчому провадженню № АСВП39403174.

14. Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України і позивачка не усунула цих недоліків у строк, встановлений судом, зокрема позивачкою пропущено визначений законом строк звернення до суду, а надана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду не містить поважних обставин його пропуску.

15. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, виходить із такого.

16. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

17. Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

18. Частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

19. Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.

20. Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (частина перша статті 287 КАС України).

21. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

22. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

23. Частиною першою вказаної статті визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

24. Відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

25. В позовній заяві позивачка просила, крім іншого, поновити строк звернення до суду, який пропущено з поважних причин, а саме не отримання представником позивача станом на 13 травня 2020 року оскаржуваної постанови відповідача.

26. Ухвалою суду від 25 травня 2020 року у задоволенні вказаного клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом відмовлено; позовну заяву залишено без руху, позивачці вказано на необхідність усунути недоліки протягом семи днів з дня вручення ухвали шляхом надання до суду документа про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн або документів, які підтверджують наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

26.1. Підставою для відмови у задоволення клопотання про поновлення строку судом зазначено, що позивачкою не пропущено десятиденний строк звернення до суду у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження направлення та отримання позивачкою копії оскаржуваної постанови.

27. Ухвалою суду від 09 червня 2020 року провадження по справі відкрито у спрощеному провадженні, витребувано від відповідача засвідчені належним чином копії всіх матеріалів виконавчого провадження №59287856, а також письмові пояснення (з підтверджуючими документами) щодо дати направлення позивачу копії оскаржуваної постанови та отримання її останньою.

28. 15 червня 2020 року на виконання вимог суду відповідачем надано матеріали виконавчого провадження №59287856 та докази направлення боржнику оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, з яких вбачається, що копію оскаржуваної постанови позивачка отримала 12 червня 2019 року.

29. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

30. Ухвалою суду від 18 червня 2020 року позивачці надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 22 червня 2020 року включно, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, із обґрунтуванням підстав для його поновлення, виходячи з отримання позивачкою постанови про відкриття виконавчого провадження № 59287856 від 10 червня 2019 року саме 12 червня 2019 року.

31. 22 червня 2020 року представницею позивачки надано до суду заяву про поновлення строку для звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що позивачка не має юридичної освіти, не має процесуального досвіду документообігу, в тому числі і досвіду вивчення процесуальних строків звернення до суду. Ймовірно, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження позивачка, не розуміючи змісту цього документу, не вчинила передбачених процесуальних дій. Питання про оскарження постанови постало лише тоді, коли позивачка зрозуміла, що з її пенсії утримуються грошові кошти, що й слугувало підставою для звернення до адвоката за правовою допомогою. При цьому, істотною підставою, яка слугувала невчиненню дій по оскарженню було укладення між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ТОВ «ФК «ПОЛІС» додаткової угоди, за якою дія договору поруки припинена. Отже, оскільки ОСОБА_1 не є боржником та не має жодних зобов`язань перед ТОВ "ФК "ПОЛІС", виконавче провадження №39403174 було завершене за заявою вказаного товариства про повернення виконавчого листа. Тобто, для позивачки всі дії щодо стягнення з неї будь-яких коштів, як вважає остання, припинилися. Однак, в подальшому, 10 червня 2019 року, було винесено спірну постанову. Представником позивачки оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження №АСВП59287856 зі стягнення виконавчого збору від 10 червня 2019 року отримано лише після направлення адвокатського запиту, при цьому про відкриття вказаного виконавчого провадження адвокату стало відомо 10 березня 2020 року з реєстру виконавчих проваджень. Саме адвокатом позивачки встановлено, що вказане виконавче провадження відкрито без достатніх правових підстав, оскільки виконавчий збір, який бажає отримати Зіньківський РВДВС Північно-східного МРУЮ (м. Суми) стягується зі ОСОБА_1 безпідставно, це було встановлено вже після отримання всіх матеріалів виконавчого провадження.

32. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

33. Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

34. При цьому, за приписами частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

35. Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

36. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

37. Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

38. Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

39. Верховний Суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про необґрунтованість заяви позивачки про поновлення строку для звернення до суду та наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, позаяк обставин, які б унеможливлювали звернення позивачки до суду та за правовою допомогою, одразу після отримання спірної постанови - 12 червня 2019 року, не наведено, доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з червня 2019 року по травень 2020 року. Крім того, колегія суддів враховує, у поданому до суду першої інстанції клопотанні про поновлення строку звернення до суду та у касаційній скарзі адвокат позивачки зазначає, що про існування спірної постанови їй стало відомо 10 березня 2020 року, однак позовну заяву у цій справі подало лише 13 травня 2020 року.

40. Той факт, що позивачка в момент отримання спірної постанови не вважала свої права порушеними такою постановою, не змінює правила обрахунку строку звернення до суду для її оскарження, який для позивачки розпочався саме з 12 червня 2019 року та закінчився 22 червня 2019 року, оскільки необізнаність про порушення через незнання законодавства, байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

41. Водночас, можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з даним позовом залежала виключно від волевиявлення самої позивачки, тобто мала суб`єктивний характер. Будь-яких поважних причин, що перешкоджали позивачці своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, судом у цій справі не встановлено.

42. Посилання скаржниці на те, що у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду зробила остаточний висновок лише 11 березня 2020 року, на підставі якого й було подано даний позов до суду, а також важливість даної справи для позивачки не спростовує факт пропуску нею строку звернення до суду, оскільки, як було зазначено вище, до суду позивачка звернулася лише 13 травня 2020 року при встановленому чинним законодавством десятиденному строку звернення до суду при оскарженні рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

43. З огляду на викладене, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, приходить до висновку, що суд першої та апеляційної інстанцій, ухвалили судові рішення з додержанням норм процесуального права.

44. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

45. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що судами першої та апеляційної інстанцій постановлені законні і обґрунтовані судові рішення, які ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

46. Отже, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

47. З огляду на результат касаційного розгляду у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу адвоката Авілової Олени Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 440/2523/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М. Соколов