Справа № 640/3356/20
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року

м. Київ

справа № 640/3356/20

адміністративне провадження № К/9901/23624/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Загороднюка А.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року (у складі судді Добрянської Я.І.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року (колегія суддів у складі головуючого судді Горяйнова А.М., суддів: Костюк Л.О., Чаку Є.В.)

у справі №640/3356/20

за позовом ОСОБА_1

до Державного підприємства «Інформаційні судові системи»

про визнання протиправними дій та зобов`язання утриматись від вчинення дій.

I. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Інформаційні судові системи» (далі - ДП «Інформаційні судові системи»), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії ДП «Інформаційні судові системи» щодо обмеження доступу до судових рішень, а саме: ухвали Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року у справі №757/55379/19-к, зареєстрованої в реєстрі з реєстраційним №85407495; ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року у справі №757/54260/19-к, зареєстрованої в реєстрі з реєстраційним №85334969, на підставі постанови про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 26 листопада 2019 року, постановленої слідчим Державного бюро розслідувань;

- зобов`язати ДП «Інформаційні судові системи» утриматися від обмеження доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень до судових рішень (ухвали Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року у справі №757/55379/19-к, зареєстрованої в реєстрі з реєстраційним №85407495 та ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року у справі №757/54260/19-к, зареєстрованої в реєстрі з реєстраційним №85334969) на підставі постанови про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 26 листопада 2019 року, постановленої слідчим Державного бюро розслідувань.

2. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

3. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

4. Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

5. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що цей спір не є адміністративним, не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

6. Крім того суд апеляційної інстанції зазначив, що в спірних правовідносинах ДП «Інформаційні судові системи» не здійснює владних управлінських функцій у відношенні саме ОСОБА_1 , не є суб`єктом владних повноважень, а лише забезпечує виконання рішення, прийнятого Державного бюро розслідувань.

7. Також суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, послався на пункт 10 частини першої статті 19 КАС України, який передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб.

III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі зазначає, що спір щодо оскарження дій ДП «Інформаційні судові системи» підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки: є публічно-правовим; ДП «Інформаційні судові системи» є суб`єктом, що здійснює публічно-владні управлінські функції на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; спір виник у зв`язку з невиконанням ДП «Інформаційні судові системи» функції щодо оприлюднення та надання доступу до судових рішень, що містяться в ЄДРСР в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до судових рішень»; ДП «Інформаційні судові системи» вживає заходів щодо обмеження доступу до судових рішень у порядку, не передбаченому положеннями Закону України «Про доступ до судових рішень».

9. Позивачка вважає, що цей спір є спором щодо надання публічної інформації. В той час як КАС України визначає, що розпорядник інформації при прийнятті рішень, вчиненні дій, чи допущенні бездіяльності у частині доступу до публічної інформації здійснює публічно-владні управлінські функції.

10. Також позивачка в касаційній скарзі обґрунтовує свої вимоги по суті спору. Звертає увагу, що ухвали Печерського районного суду м. Києва, про які йдеться в позовних вимогах, не відносяться до переліку виняткових судових рішень, передбачених Законом України «Про доступ до судових рішень», що підлягають певним обмеженням.

11. Стверджує, що відповідач своїми діями з обмеження доступу до судових рішень, порушив її право на доступ до судових рішень, а також на їх відтворення у будь-який спосіб.

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.

13. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

14. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

15. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

16. Положеннями частини першої статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

17. Стаття 19 КАС України визначає справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а її частина друга містить вичерпний перелік справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

18. Ураховуючи наведене, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій та розгляд яких не віднесено до підсудності інших судів, про що неодноразово наголошував Верховний Суд в своїх рішеннях.

19. Як установлено судом апеляційної інстанції, позивачка 27 грудня 2019 року звернулася до ДП «Інформаційні судові системи» з вимогою в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» про забезпечення реалізації її права на доступ до судових рішень шляхом надання безперешкодного доступу до їх тексту.

20. Листом від 24 січня 2020 року №434/Є/14-10-20 ДП «Інформаційні судові системи» повідомило про те, що доступ до відповідних судових рішень було обмежено на підставі постанови Державного бюро розслідувань про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 26 листопада 2019 року. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом.

21. Спір у справі, що розглядається, виник між ОСОБА_1 та ДП «Інформаційні судові системи» внаслідок обмеження доступу останнім до деяких судових рішень Печерського районного суду м. Києва.

22. Спірні правовідносини у цій справі регулюються, зокрема, Законом України «Про доступ до судових рішень», який визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

23. Цим Законом регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (стаття 1).

24. Положеннями статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.

25. Правила доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень визначає стаття 4 цього Закону.

26. Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Порядок ведення ЄДРСР) затверджено Рішенням Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року №1200/0/15-18.

27. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1 Розділу 1 Порядку ведення ЄДРСР адміністратор Єдиного державного реєстру судових рішень - адміністратор Єдиної судової інформаційної системи ДП "Інформаційні судові системи", віднесене до сфери управління Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України). Адміністратор вживає заходи, пов`язані із технічним та організаційно-технологічним забезпеченням функціонування Реєстру, у тому числі такі: створення, вдосконалення та супроводження державної інформаційної системи Реєстру; адміністрування Реєстру; надання доступу до Реєстру; забезпечення зберігання та захисту даних, що містяться в Реєстрі, у тому числі шляхом визначення моделі захисту від загроз витоку інформації та засобів обробки електронних документів у Реєстрі та надання до них безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі "Судова влада України"; виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

28. Зі змісту наведених норм убачається, що ДП «Інформаційні судові системи» є адміністратором Єдиного державного реєстру судових рішень, на якого покладено обов`язки вжиття заходів, пов`язаних із технічним та організаційно-технологічним забезпеченням функціонування цього реєстру.

29. Також пунктом 5 Статуту ДП «Інформаційні судові системи», затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України 26 листопада 2019 року №1142, визначено, що підприємство створено з метою, зокрема, надання послуг з технічного, технологічного забезпечення створення та супроводження програмного забезпечення ведення автоматизованих систем (електронних баз даних), у тому числі державних реєстрів, що створюються відповідно до законів України, нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, наказів Уповноваженого органу управління; організації доступу фізичним та юридичним особам до автоматизованих систем державних реєстрів.

30. Таким чином, ДП «Інформаційні судові системи» наділене повноваженнями із забезпечення діяльності Єдиного державного реєстру судових рішень та надання доступу до нього.

31. Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

32. Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

33. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала у своїх постановах від 21 листопада 2018 року у справі №810/293/17, від 29 травня 2019 року у справі № 826/4976/16 , 20 листопада 2019 року у справі № 462/3516/17, 26 червня 2019 року у справі № 303/2490/17, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

34. Висновки судів попередніх інстанцій про те що ДП «Інформаційні судові системи» не є суб`єктом владних повноважень, оскільки не здійснює владних управлінських функцій у відношенні саме до ОСОБА_1 і, тому цей спір не підпадає під публічно-правовий, є передчасними. Суди попередніх інстанцій, виходячи із вказаної вище правової позиції Великої Палати Верховного Суду, повинні виходити не тільки із суб`єктного складу учасників справи для класифікації спору як публічно-правового, а й із суті права та/або інтересу і характеру правовідносин.

35. В обсязі, встановленому обставинами справи вбачається, що позивачка звернулася за захистом свого права на доступ до судових рішень до ДП «Інформаційні судові системи» з вимогами в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» про забезпечення реалізації її права шляхом надання безперешкодного доступу до їх тексту. Тобто у контексті вказаних правовідносин, важливе значення має характер здійснення відповідачем діяльності, пов`язаної із інформацією, яка має ознаки публічної і забезпечується шляхом наданням доступу до реєстру.

36. Юрисдикція адміністративних судів згідно з пунктом 7 частини першої статті 19 КАС України поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

37. Оскільки за статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», як зазначено в пунктах 13, 14 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29 вересня 2016 року N 10, до числа розпорядників публічної інформації належать не тільки суб`єкти владних повноважень, а й інші суб`єкти права, то наявність суб`єкта владних повноважень як сторони не є обов`язковою ознакою цієї категорії спорів.

Для відкриття провадження у цій категорії справ достатньо припущення позивача про те, що не надана на його запит інформація містить ознаки публічної. Питання про те, чи дійсно запитувана інформація є публічною, належить досліджувати після відкриття провадження у справі.

Так само лише під час судового розгляду спору належить з`ясовувати, чи належить відповідач до кола розпорядників інформації у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

38. Крім того, суди помилково посилались на пункт 10 частини першої статті 19 КАС України, який передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб, оскільки у зазначених правовідносинах спір виник внаслідок обмеження позивачу доступу до деяких судових рішень суду ДП «Інформаційні судові системи», а тому цей спір є спором щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації у частині доступу до публічної інформації відповідно до пункту 7 частини першої статті 19 КАС України.

39. Адже ДП «Інформаційні судові системи» є розпорядником публічної інформації (судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень) в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» як суб`єкт, якому делеговані повноваження щодо адміністрування Єдиного державного реєстру судових рішень відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» та підпункту 3 пункту 1 Порядку ведення ЄДРСР.

40. З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що цей спір не є адміністративним та не підлягає розгляду за правилами КАС України, як вже зазначалося вище, є передчасними.

41. За таких обставин, оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції перешкоджає подальшому провадженню у справі та позбавляє права на її розгляд, а також не відповідає вимогам законності, то вона підлягає скасуванню.

42. Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

43. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).

44. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних рішень та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 353, 356 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у справі №640/3356/20 скасувати, а справу №640/3356/20 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак О.А. Губська А.Г. Загороднюк