Справа № 308/1036/21
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1036/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Парова І.І.

за участю:

представника позивача - Радь О.І.

відповідача - громадянина Республіки Молдова, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )

представника відповідача - Талапа Б.

перекладача - Кіларь Е.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Ужгородського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, що знаходиться за адресою: Православна Набережна, 20, м. Ужгород, Закарпатська область, до громадянина Республіки Молдова, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців та примусове видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

Ужгородський МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області звернувся в суд з позовною заявою до громадянина Республіки Молдова, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців та примусове видворення за межі території України.

Позов мотивує тим, що 26 січня 2021 року працівниками міграційної служби виявлено на території міста Ужгорода громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 без документів на право проживання/перебування в Україні. Вказують на те, що відповідач приїхав в Україну 14.09.2019 р. по паспортному документу серії НОМЕР_1 виданому 05.01.2018 р., терміном дії до 05.01.2025 р. через КПП «Россошани» у приватних справах, а саме в Закарпатську область. У подальшому проживаючи в Україні постійно змінював своє місце проживання (Ужгород, Черкаси, Тернопіль). Під час перебування на території України до підрозділів ДМС України в Закарпатській області та інших областей щодо продовження термінів перебування чи додаткового захисту не звертався.

Позивач зазначає, що за порушення вимог законодавства, а саме за ухилення від виїзду з України після закінчення дозволеного терміну перебування (термін перевищено на 411 днів), відповідача 26.01.2021 року працівниками Ужгородського MB ГУДМС України в Закарпатській області на підставі ч.1 ст.203 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності. 15.12.2020 року працівниками Тернопільського МВ УДМС України в Тернопільській області на підставі ч.1 ст.203 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності. 15.12.2020 року на підставі положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Тернопільським MB УДМС України в Тернопільській області прийнято рішення про примусове повернення з України та роз`яснено відповідачу, про зобов`язання покинути територію України у термін до 10.01.2021 року. Проте маючи дійсний закордонний паспорт, громадянин Республіки Молдова, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у вказаний строк територію України не покинув. Відповідач постійно змінює своє місце перебування з м. Черкаси, м. Тернополя і до Закарпатської області, тобто ухиляється від покладених на нього зобов`язань.

На підставі вищезазначеного, а також з урахуванням того, що у громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний документ, який дає право на виїзд за кордон у встановленому порядку, та те, що позивач не виконав рішення органу міграційної служби про примусове повернення, постійно змінює своє місце проживання керуючись положеннями ст. 30 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 3 ч. 1 ст. 20, ст.ст. 160, 161, 168, п.9 ч.2 ст.245, 268, ч.2 ст. 269, ч.1 ст. 271, 288, 289 п.3 ч.2 ст. 371 КАС України, п. 7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 №353/271/150 (у редакції наказу МВС, СБУ від 22.01.2018 № 38/77) просять видворити громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України, затримати громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Вказав, що із заявами про продовження строку перебування на території України не звертався, перевищив термін перебування на 411 днів.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказав на те, що не виконав рішення суду про примусове повернення в зв`язку з поломкою автомобіля. Окрім того вказав, що оформляє документи на вивіз дитини, яка проживає в м. Чернівці. Вказав, що сплатив накладені на нього штрафи за порушення вимог законодавства.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову. Просив суд врахувати, що відповідач оформляє документи на вивіз дитини, яка проживає в м. Чернівці та в зв`язку з поломкою автомобіля не виконав рішення суду про примусове повернення.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) приїхав в Україну 14.09.2019 р. по паспортному документу серії НОМЕР_1 виданому 05.01.2018 р., терміном дії до 05.01.2025 р. через КПП «Россошани», що стверджується штампом вїзду , яка наявна в паспорті.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.01.2021 року Ужгородським MB ГУДМС України в Закарпатській області притягнуто до адміністративної відповідальності громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.12.2020 року Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області притягнуто до адміністративної відповідальності громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

15.12.2020 року Тернопільським MB УДМС України в Тернопільській області прийнято рішення №82 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та зобов`язано покинути територію України у термін до 10.01.2021 року.

Дії відповідача кваліфіковані за ч.1 ст.203 КУпАП.

Оригінал паспорта відповідача надано для огляду суду.

Ст. 26 Конституції України гарантовано, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,-за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Зазначений принцип стосовно законності перебування коли відбувається гарантування свободи пересування, вільного вибору місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, також закріплений в ст. 33 Конституції України, де також встановлена конституційна гарантія таким особам, які на законних підставах перебувають на території України.

З огляду на зміст зазначених положень конституційних норм вбачається, що відповідна особа є користувачем на рівні з іншими особами правами і свободами, за наявності, якщо така особа перебуває в Україні саме на законних підставах. Якщо відсутня ознака законності перебування, то це створює для особи певні обмеження та відповідні юридичні наслідки.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За змістом статті 9 Закону іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Відповідач, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має.

Згідно до п.14 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Судом встановлено, що відповідач підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має, не має законного джерела існування на території України, що є прямим порушення вищевказаної імперативної норми Закону.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року передбачено, що іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію». З наведеного слідує, що обов`язковою передумовою для звернення до суду із позовом про примусове видворення є невиконання рішення про примусове повернення саме без поважних причин.

Рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) від 15.12.2020 року, яке йому вручено 15.12.2020 року, останнім не виконано на час розгляду справи. Відповідно до рішення відповідач зобов`язався не пізніше 10.01.2021 року залишити територію України.

Крім того, суд враховує відсутність встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача.

При цьому, суд враховує також ту обставину, що відповідач мав час та можливість для того, щоб в установленому законом порядку звернутися із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Докази того, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки в матеріалах справи відсутні.

Аргументи відповідача про те, що у нього є донька, яка проживає в м. Чернівці не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними доказами.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Оскільки приписи ст. 289 КАС України є спеціальними по відношенню до норми ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше ніж вказаний Закон, тому в розглядуваному випадку вони користуються пріоритетом у застосуванні.

Згідно з положеннями ч. ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України визначені статтею 288 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст.288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 21 розділу II Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України. Цією ж статтею Закону зазначено, що перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу IV Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012, до пунктів тимчасового перебування іноземців поміщуються іноземці, стосовно яких суд прийняв рішення про примусове видворення.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 3 розділу VІІ Інструкції, з метою забезпечення виконання постанови адміністративного суду про примусове видворення, а в окремих випадках для здійснення контролю за виконання іноземцями рішення про примусове видворення наказом відповідного підрозділу призначається супровід. Склад супроводу має забезпечити надійну охорону іноземців під час їх примусового видворення за межі України.

Відповідно до пункту 14 розділу VІІ Інструкції, в разі неможливості з об`єктивних причин примусово видворити іноземця у визначений день представники органу державної міграційної служби, органу охорони державного кордону, які супроводжували іноземця до пункту пропуску через державний кордон України, повертають такого іноземця до пункту тимчасового перебування іноземців. Про причини невиїзду та повернення іноземця до пункту тимчасового перебування іноземців орган або підрозділ, що ініціював рішення про примусове видворення, негайно повідомляє про це відповідно Державну міграційну службу, Адміністрацію Державної прикордонної служби, Службу безпеки України.

Відповідно до пункту 16 розділу VІІ Інструкції, в разі відмови іноземця від виконання постанови про примусове видворення та наявності обґрунтованих підстав вважати, що він ухилятиметься від виконання такого рішення (агресивна або неадекватна поведінка тощо), видворення такого іноземця здійснюється із залученням супроводу, який супроводжуватиме іноземця безпосередньо до країни походження або третьої країни.

Згідно з п. 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженоїнаказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

Згідно з п. 5 Типового положення іноземці та особи без громадянства утримуються у пункті тимчасового перебування протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду про їх примусове видворення за межі України, але не більш як 12 місяців.

Враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач гр. Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не має законних підстав для перебування на території України, а також беручи до уваги , що відповідач вчинив порушення законодавства України щодо правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Суд також звертає увагу на положення Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) щодо оцінки аргументів учасників справи: Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, зважаючи на наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач , стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення та відповідача слід затримати з метою забезпечення видворення на строк до шести місяців та примусово видворити за межі України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд вважає за можливе звернути рішення про примусове видворення за межі території України до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 288, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Ужгородського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, що знаходиться за адресою: Православна Набережна, 20, м. Ужгород, Закарпатська область, до громадянина Республіки Молдова, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців та примусове видворення за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Молдова, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати громадянина Республіки Молдова, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі території України на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення суду в частині примусового видворення звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені п. 3 ст. 288 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Ужгородський МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, що знаходиться за адресою: Православна Набережна, 20, м. Ужгород, Закарпатська область;

Відповідач - громадянин Республіки Молдова, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( місце тимчасового проживання АДРЕСА_1 )

Дата складання повного судового рішення 28 січня 2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца