Справа № 420/11423/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11423/20
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.
судді -Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного агентства рибного господарства України (надалі - відповідач, ДАРГУ), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягали у розміщенні 27.04.2020 року у вільному доступі у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Державного агентства рибного господарства України http://darg.gov.ua публікації з назвою «Увага: поширення неправдивої інформації» з вказівкою авторства «Пресслужба Держрибагенства», яка містить наступний текст «В мережі Інтернет колишній представник Президента України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_1 поширює неправдиву інформацію про знищення риболовного флоту України, точніше - про передачу судна « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке належить українській державній компанії, іншому власнику».

- зобов`язати відповідача припинити розміщення на офіційному веб-сайті Державного агентства рибного господарства України http://darg.gov.ua публікації з назвою «Увага: поширення неправдивої інформації» яка містить наступний текст «В мережі Інтернет колишній представник Президента України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_1 поширює неправдиву інформацію про знищення риболовного флоту України, точніше - про передачу судна «ІНФОРМАЦІЯ_1», аналогічних чи подібних публікацій;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача з неналежного розгляду вимоги позивача щодо спростування інформації від 02 травня 2020 року до Державного агентства рибного господарства України стосовно розміщеної 27 квітня 2020 року у вільному доступі у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Державного агентства рибного господарства України публікації з назвою «Увага: поширення неправдивої інформації» та з невжиття Державним агентством рибного господарства України заходів, передбачених цією вимогою та законодавством України;

- зобов`язати Державне агентство рибного господарства України розглянути належним чином вимогу позивача щодо спростування інформації від 02 травня 2020 року до Державного агентства рибного господарства України стосовно розміщеної 27 квітня 2020 року у вільному доступі у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Державного агентства рибного господарства України публікації з назвою «Увага: поширення неправдивої інформації» та вжити за цією вимогою вичерпні заходи, передбачені цією вимогою та законодавством України;

- стягнути моральну шкоду заподіяну ОСОБА_1 , через вищезазначені незаконні (протиправні) дії та бездіяльність Державного агентства рибного господарства України, у розмірі 1500 (одної тисячі п`ятистах) гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що цей позов не є позовом щодо захисту його честі та гідності, а також не є позовом щодо спростування поширеної щодо нього недостовірної інформації. Позов стосується виключно вказаних вище перевищень ДАРГУ своїх владних повноважень щодо оприлюднення повідомлення неналежного змісту та неналежним шляхом, та невиконання ДАРГУ своїх передбачених законом владних обов`язків з належного реагування на його вимогу, які разом у сукупності порушили його права.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поширив інформацію шляхом викладення її у своєму блозі в соціальних мережах, щодо ситуацію із риболовним судном «ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Наведена позивачем інформація також була висвітлена на сайті «Цензор» у мережі Інтернет

ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті ДАРГУ, з`явилася публікація українською мовою з назвою «Увага: поширення неправдивої інформації» з вказівкою авторства «Пресслужба Держрибагенства», в якій зазначено, що у мережі Інтернет колишній представник Президента України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_1 поширює неправдиву інформацію про знищення риболовного флоту України.

Зі змісту такої публікації випливає, що вона очевидно стосується спростування змісту наведеної вище інформації позивача щодо рибальського флоту України.

Не погодившись зі змістом розміщеної відповідачем 27.04.2020р. на власному офіційному веб-сайті публікації під назвою « Увага: поширення неправдивої інформації », позивач 02 травня 2020 р. спрямував до ДАРГУ вимогу щодо спростування такої публікації.

У вимозі до ДАРГУ він вказав, що розміщена на сайті ДАРГУ вказана публікація не відповідає дійсності, принижує його честь та гідність, негативно впливає на ділову репутацію, та порушує норми законодавства, а тому ДАРГУ зобов`язана опублікувати спростування вказаних публікації тез у такому самому режимі як було здійснене публікацію, тобто на сайті ДАРГУ та на сторінці ДАРГУ у мережі «Фейсбук».

Проте спростування повідомлення ДАРГУ жодним шляхом здійснено не було.

Внаслідок таких обставин позивач звернувся до адміністративного суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що ДАРГУ, як суб`єкт владних повноважень, розміщуючи публікацію на власному офіційному веб-сайті, діяло неправомірно з порушенням норм Порядку оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади, затвердженим постановою КМУ від 4 січня 2002р. №3, яким не передбачене розміщення спростувань публікацій у засобах масової інформації.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем не виникло правовідносин, які свідчать про наявність публічно-правового спору, а тому спірні правовідносини повинні розглядатись у порядку цивільно-процесуального судочинства.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема змісту позовної заяви позивач зазначає про порушення відповідачем його честі, гідності та ділової репутації.

Позивач, зокрема, зазначив наступне: «У вимозі я вказав ДАРГУ на факт розміщення на сайті ДАРГУ публікації та на вказані приписи законодавства й відзначив, що ДАРГУ розмістив у публікації відомості, які не відповідають дійсності, принижують мою честь і гідність, негативно впливають на мою ділову репутацію, порушив як норми зазначених законів, так і приписи Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про інформацію» (а.с.3 зворотній бік абз.3).

Отже, звернення позивача до суду з даним позовом направлено на захист позивачем своєї честі, гідності та ділової репутації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

В постанові Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2006 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем позовні вимоги є обраним ним способом саме захисту своєї гідності, честі та ділової репутації, шкода яким, як вказує сам позивач, була заподіяна відповідачем шляхом розміщення відповідачем 27 квітня 2020р. у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті ДАРГУ вищевказаної публікації, а тому такі приватно - правові правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільно-процесуального судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.