Справа № 540/1712/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1712/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства "Каховське лісове господарство" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені,

встановив:

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ФСЗ) звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- стягнути з Державного підприємства "Каховське лісове господарство" (далі - відповідач, ДП "КЛГ") на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 128 069,38 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 1946,36 грн. на банківські реквізити: (Одержувач: УК у м. Херсоні/м. Херсон/50070000, код 37959779, Банк: ГУДКСУ у Херсонській області IBAN UA0021002, Бюджетне кодування в призначенні платежу:*; 101; код ЄДРПОУ підприємства; платежі до Фонду соціального захисту інвалідів за 2019 рік).

В обґрунтування позовних вимог Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів зазначило, що відповідач із числа середньооблікової кількості штатних працівників у 2019 році повинен був працевлаштувати 4 осіб з інвалідністю. Однак, в порушення вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" у 2019 році ДП "КЛГ" зазначеного нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 2 робочих місць не виконав (працевлаштовано 2 особи з 4), адміністративно-господарські санкції у розмірі 128069,38 гривень за невиконання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю в строк до 16.04.2020 року самостійно не сплатило. Внаслідок несплати санкцій відповідачу було нараховано пеню у розмірі 1946,36 гривень. Разом з тим, заборгованість в загальній сумі 130015,74 гривень в добровільному порядку ДП "КЛГ" погашено не було, що на думку позивача негативно відображається на формуванні та наповненні Державного бюджету, спричиняє шкоду соціальним інтересам держави при реалізації державної політики в галузі соціального захисту осіб з інвалідністю, а тому Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось з даним позовом до суду про стягнення зазначених коштів.

Ухвалою суду 06.07.2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

16.07.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позов. Згідно відзиву, заявлених позовних вимог ДП "КЛГ" не визнає. Зазначає, що відповідно листа Вищого Господарського суду від 07.12.2001 року №01-2.2313 та ч.3 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів). ДП "КЛГ" не мало такого прибутку протягом 2019-2020 років, навпаки підприємство є збитковим.

Окрім цього, підприємство стверджує, що зверталось неодноразово до Державної служби зайнятості населення з метою працевлаштування осіб з інвалідністю, що вбачається з звітності про попит на робочу силу. Однак таких робітників Державна служба зайнятості не направляла до ДП "КЛГ". Узагальнюючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

22.07.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій він зазначає, що неотримання прибутку у звітному році не звільняє від обов`язку з виконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю. Також, позивач вважає неправдивими доводи відповідача з приводу його звернення до Державної служби зайнятості населення, оскільки долучені до позовної заяви докази спростовують таке звернення.

24.07.2020 року відповідачем подано доповнення до відзиву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Стверджує, що саме Каховський міськрайонний центр зайнятості та позивач вводять суд в оману, оскільки на формах звітності 3-ПН, зокрема, від 10.09.2019 року №726 та від 10.08.2019 року №728 є відмітка про прийняття цих звітів представником Каховського міськрайонного центру зайнятості. В цих звітах є відмітка про прохання надіслати до працевлаштування осіб з інвалідністю.

Ухвалою суду від 06.10.2020 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначено на 27.10.2020 о 13:30 год. Також, ухвалою продовжено строк підготовчого провадження в справі на 30 днів.

13.11.2020 року через канцелярію суду надійшла заява Державного підприємства "Каховське лісове господарство" про участь представника підприємства за довіреністю в судовому розгляді справи.

В означеному клопотанні директор Державного підприємства "Каховське лісове господарство" вказує на те, що він є особою уповноваженою на представництво інтересів підприємства згідно довіреності №15 від 06.10.2020 року.

Ухвалою суду від 17.11.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання Державного підприємства "Каховське лісове господарство" про участь ОСОБА_1 в розгляді адміністративної справи в якості представника підприємства через відсутність відповідних повноважень (детально описано в тексті ухвали).

З урахуванням наведеного та з метою надання відповідачу додаткового часу для забезпечення участі в судовому розгляді належним чином вповноваженої особи, судом відкладено розгляд справи.

Датою наступного підготовчого засідання по даній справі визначено 18.12.2020 року.

18.12.2020 року до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності.

В підготовче засідання, призначене на 18.12.2020 року, представники сторін не з`явились.

Враховуючи, що під час підготовчого засідання у даній справі судом завершено проведення всіх підготовчих дій, необхідних для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, ухвалою суду від 18.12.2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні на 15.01.2021 року.

В судове засідання, призначене на вказану дату, представники сторін не з`явились.

15.01.2021 року відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. Аналогічне за суттю клопотання подано позивачем у справі (29.10.2020 року).

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України суд вважає, що подання сторонами клопотань про розгляд справи без їх участі є підставою для прийняття судом рішення в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, відповідь на відзив, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ДП "КЛГ" є підприємством, яке використовує найману працю, отже відповідно ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" зобов`язаний виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

02.03.2020 року відповідачем до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів подано звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік (форма № 10-ПІ). За даними цього звіту середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу ДП "КЛГ" у 2019 році становила 98 осіб, з яких середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність становить 2 особи.

При цьому у звіті визначено, що кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", повинна становити 0 осіб (значення звіту не заповнено, а.с. 8).

У зв`язку з зазначеним, 11.03.2020 року позивачем на адресу ДП "КЛГ" направлено листа про невиконання підприємством нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю у 2019 році за вих. №03-08/2827, відповідно до якого відповідач зобов`язаний в строк до 15 квітня 2020 року сплатити до державного бюджету адміністративно-господарські санкції в сумі 128069,38 гривень (а.с. 9).

Водночас, в строк до 15 квітня 2020 року ДП "КЛГ" адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю сплачені не були.

Внаслідок несплати санкцій Херсонським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів була нарахована пеня в розмірі 1946,36 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком (а.с. 7).

Таким чином, загальна сума заборгованості ДП "КЛГ" перед Херсонським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів за розрахунками фонду складає 130015,74 гривень і на думку позивача підлягає стягненню в судовому порядку.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій і пені та, відповідно, встановлюючи в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій, суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 875-XII) визначено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю (ч. 2 ст. 17 Закону № 875-XII).

За змістом статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Так, у частині першій статті 17 Закону № 875-XII визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (ч. 2 ст. 19 Закону № 875-XII).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875-XII, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В силу приписів частини першої статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Водночас, суд наголошує, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

У контексті наведеного суд відмічає, що згідно зі частиною першою статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою зазначеної статті Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 875-XII, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (ч. 3 ст. 19 Закону № 875-XII).

Згідно з ст. 18-1 Закону № 875-XII, інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань. Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що на відповідача, як працедавця, покладено обов`язок створити робочі місця і умови для працевлаштування інвалідів, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів. В той же час, вказаний обов`язок не супроводжується обов`язком відповідача здійснювати пошук інвалідів для працевлаштування.

За змістом положень пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 "Про затвердження форми звітності " 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520 (далі - Порядок № 316).

Відповідно до п. 5 Порядку № 316 форма №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Згідно з п. 3 Порядку № 316 форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця.

Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку (п. 4 Порядку № 316).

Таким чином, до обов`язків роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування, крім створення відповідних робочих місць, відноситься також надання Державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації такого працевлаштування, і саме подання такої інформації (звітність форми №3-ПН) може свідчити про вчинення роботодавцем усіх дій, необхідних дій для працевлаштування інвалідів, і, відповідно, про наявність підстав для звільнення від відповідальності, передбаченої ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Будь-які інші дії роботодавців не виправдовують та не звільняють від відповідальності за порушення правил господарської діяльності.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 20 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Такі вимоги закону реалізуються відповідно до ч. 3 ст. 50 Закону України від 05.07.2012 №5067 "Про зайнятість населення", згідно якої роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Відтак, у справах цієї категорії визначальним є дослідження факту подання роботодавцями звітності форми №3-ПН протягом відповідного року та обставин, за яких кандидатам було відмовлено в прийнятті на роботу.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 20.04.2017 (справа №817/724/16 (К/800/27680/16).

Верховний Суд України у своєму рішенні від 20.06.2011р. №21-60а11 виклав правову позицію щодо застосування положень статей 18-20 Закону №875-ХІІ, відповідно до якої обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. А оскільки відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

Дана правова позиція була неодноразово застосована Верховним Судом, зокрема в постановах від 14.02.2018 у справі № 820/2124/16, від 28.02.2018 у справі № 807/612/16, від 11.09.2018 у справі № 812/1127/18, від 19.12.2018 у справі № 812/1140/18, від 23.07.2019 у справі № 820/2204/16, від 31.07.2019 у справі № 812/1164/18, від 01.10.2020 по справі № 360/1772/19.

Положеннями ч.5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному конкретному випадку листом Каховського міськрайонного центру зайнятості від 14.04.2020 року за №2112/07-302/20 (а.с.11) повідомлено, що ДП "КЛГ" протягом 2019 року не інформувало центр зайнятості про створення робочих місць та вакантні посади, на яких може використовуватись праця осіб з інвалідністю (Звіти №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" надавались без позначки "для осіб з інвалідністю , які не досягли пенсійного віку") в зв`язку з чим, особи з інвалідністю на дані вакансії не направлялись.

Таким чином, Каховський міськрайонний центр зайнятості підтвердив факт відсутності запитів відповідача на працевлаштування осіб з інвалідністю в 2019 році.

Однак, в відзиві та доповненні до відзиву, відповідач стверджував про те, що надана центром зайнятості інформація не відповідає дійсності.

Відповідно ч.6 ст. 94 КАС України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи приписи наведеної норми, судом, з метою перевірки наданих Каховським міськрайонним центром зайнятості відомостей, було прийнято рішення про витребування від зазначеного суб`єкта владних повноважень оригіналів документів, на підставі яких були надані такі відомості.

Ухвалою суду від 06.10.2020 року зобов`язано Каховський міськрайонний центр зайнятості надати для дослідження в підготовчому засіданні оригінали звітів за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", поданих Державним підприємством "Каховське лісове господарство" протягом 2019 року.

21.10.2020 року ухвала суду виконана, Каховським міськрайонним центром зайнятості надано оригінали звітів за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", поданих Державним підприємством "Каховське лісове господарство" протягом 2019 року.

Суд зазначає, що механізм подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (далі - форма № 3-ПН) передбачений Порядком подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316.

Пунктом 1 Розділу ІІІ наведеного порядку передбачено, що за наявності у роботодавців коментарів до вакансії заповнюється розділ ІІ, у якому відображаються порядковий номер відповідного запису в розділі І, а також характеристики вакансій (умови праці, розмір заробітної плати та вимоги до претендентів).

У пункті 1 зазначається порядковий номер відповідного запису з розділу І та вказується кількість вакансій.

У пункті 2 наводиться загальна кількість осіб із числа громадян, що мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню (відповідно до статті 14 Закону України "Про зайнятість населення"), яких роботодавець може працевлаштувати. За бажанням роботодавця може проводитись деталізація категорій претендентів на вакансію з урахуванням категорій громадян, перелік яких наведений у статті 14 Закону України "Про зайнятість населення", а також внутрішньо переміщених осіб.

Згідно ч.1 ст. 14 Закону України "Про зайнятість населення", до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать:

1) один з батьків або особа, яка їх замінює і: має на утриманні дитину (дітей) віком до шести років; виховує без одного з подружжя дитину віком до 14 років або дитину з інвалідністю; утримує без одного з подружжя особу з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) та/або особу з інвалідністю I групи (незалежно від причини інвалідності);

2) діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, особи, яким виповнилося 15 років та які за згодою одного з батьків або особи, яка їх замінює, можуть, як виняток, прийматися на роботу;

3) особи, звільнені після відбуття покарання або примусового лікування;

4) молодь, яка закінчила або припинила навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби (протягом шести місяців після закінчення або припинення навчання чи служби) і яка вперше приймається на роботу;

5) особи, яким до настання права на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" залишилося 10 і менше років;

6) особи з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

7) особи, яким виповнилося 15 років та які за згодою одного з батьків або особи, яка їх замінює, можуть, як виняток, прийматися на роботу;

8) учасники бойових дій, зазначені у пунктах 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

9) непрацюючі працездатні особи, які отримують державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Таким чином, в разі наявності в роботодавця вакансій, які можуть бути зайняті, зокрема, особами з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в звіті за формою № 3-ПН у пункті 2 Р.ІІ зазначається загальна кількість осіб із числа громадян, що мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню (відповідно до статті 14 Закону України "Про зайнятість населення"), яких роботодавець може працевлаштувати, а деталізація категорій претендентів на вакансію з урахуванням категорій громадян, перелік яких наведений у статті 14 Закону України "Про зайнятість населення", а також внутрішньо переміщених осіб робиться шляхом проставляння відмітки навпроти необхідної категорії.

В даному конкретному випадку, оглядом оригіналів звітів встановлено подання відповідачем звітів за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" 09.01.2019 року, 31.01.2019 року, 21.02.2019 року, 11.03.2019 року (4 звіти),12.03.2019 року (4 звіти), 26.03.2019 року (4 звіти), 03.04.2019 року (2 звіти), 08.04.2019 року, 11.04.2019 року, 21.05.2019 року, 12.07.2019 року, 17.07.2019 року, 11.09.2019 року (5 звітів), 08.10.2019 року, 12.11.2019 року.

Кожен звіт містить штамп ДП "КЛГ", печатку підприємства, підпис представника підприємства та реєстрацію. Проте жоден звіт не визначає необхідності підприємства в кандидатах осіб із числа громадян, що мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню (відповідно до статті 14 Закону України "Про зайнятість населення") - жоден звіт в п.2 Р. ІІ не містить позначки навпроти категорії громадян: "інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ознак підробки надані Державним підприємством "Каховське лісове господарство" протягом 2019 року звіти не містять. Будь-які інші підстави сумніватись в автентичності поданих документів у суду відсутні.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що ДП "ДЛГ" не вживало заходів щодо працевлаштування в 2019 році осіб з інвалідністю. Відповідне мало прояв у відсутності доказів з боку підприємства щодо вжиття ним активних заходів з метою виконання наведеного обов`язку, зокрема, подана звітність за формою 3-ПН до Каховського міськрайонного центру зайнятості не містить відомостей про наявність вакансій, призначених для осіб з інвалідністю. Також підприємством не надавалось доказів участі в заходах центру зайнятості, направлених на пошук осіб з інвалідністю, самостійної публікації підприємством оголошень відповідного змісту.

Таким чином, відповідачем не виконано обов`язок щодо вжиття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, до якого належить створення в установленому порядку робочих місць для осіб з інвалідністю у межах нормативу та інформування органів державної служби зайнятості про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця таких інвалідів.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач як роботодавець у 2019 році не вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення в частині щодо двох робочих місць, а тому на нього повинна бути покладена відповідальність передбачена ст. 20 Закону № 875-XII у відповідному розмірі.

Зазначений розмір суд обраховує з використанням поданого відповідачем звітності (а.с.8) та розрахунку позивача (а.с.7) шляхом множення середньої річної заробітної плати штатного працівника (64034,69 грн) на кількість незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування особи з інвалідністю (2 місця). Тобто, сума адміністративно-господарських санкцій становить 128069,38 грн (64034,69 грн*2=128069,38 грн).

Пеня за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій станом на 30.06.2020 року становить 1946,36 грн (128069,38 грн * 0,02%*76 днів=1946,36 грн).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що Херсонським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів надано суду докази того, що відповідач не виконав обов`язку щодо працевлаштування осіб з інвалідністю в 2019 році.

Враховуючи вищезазначене та предмет спору у даній справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ДП "ДЛГ" адміністративно-господарських санкцій та пені.

Щодо посилань відповідача на приписи ч.3 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" стосовно того, що сплата адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів), суд зазначає, що наведена норма передбачає порядок сплати адміністративно-господарської санкції, а не встановлює право юридичної особи не сплачувати санкцій в разі відсутності прибутку.

Таким чином, позов Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Каховське лісове господарство" (, місцезнаходження: 74800, Херсонська область, м. Каховка, вул. Мелітопольська, 66) на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 128 069 (сто двадцять вісім тисяч шістдесят дев`ять) грн 38 коп. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 1946 (одна тисяча дев`ятсот сорок шість) грн 36 коп. на банківські реквізити: (Одержувач: УК у м. Херсоні/м. Херсон/50070000, код 37959779, Банк: ГУДКСУ у Херсонській області IBAN UA0021002, Бюджетне кодування в призначенні платежу:*; 101; код ЄДРПОУ підприємства; платежі до Фонду соціального захисту інвалідів за 2019 рік).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 112030500