Справа № 807/886/17
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2021 року м. Ужгород№ 807/886/17
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинець Д.В.,

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.,

сторони у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18 січня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 28 січня 2021 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області від 07.07.2017 року № .

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 807/886/17 - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі № 807/886/17 скасовано і направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду прийнято до провадження дану адміністративну справу.

Ухвалою яка занесена до протоколу судового засідання замінено відповідача - Головне управління ДФС у Закарпатській області на - Головне управління ДПС у Закарпатській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Закарпатській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем, від`ємного значення різниці між сумою податкового кредиту, бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за квітень 2017 року. За результатами вказаної перевірки 23 червня 2017 року складено акт за № 598/, в якому міститься висновок відповідача про порушення позивачем вимог статті 198 пункту 198.3, та статті 200 пункту 200.4 Податкового кодексу України. За наслідками розгляду даного акту перевірки 07 липня 2017 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за № , яким позивачу зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 373116 гривень. Із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач не згідний, вважає його таким, що прийняте всупереч вимогам Податкового кодексу України.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що статтею 51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Таким чином, до податкового кредиту фізичних осіб - суб`єктів господарювання, зареєстрованих платниками ПДВ, можна включати суми ПДВ нараховані (сплачені) у зв`язку з придбанням основних засобів, за умови взяття на облік такого майна в якості основних засобів, використання таких засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності, наявності належного документального оформлення, підтвердження відповідних витрат, відображення їх у бухгалтерському та податковому обліках. Також відповідач звертає увагу, що відповідно до статті 325 Цивільного кодексу України право приватної власності на майно належить фізичній особі, а не фізичній особі - суб`єкту господарювання, що не дає можливості вважати майно, яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними засобами суб`єкта господарювання - фізичної особи. Таким чином, для формування податкового кредиту з ПДВ вирішальним є використання придбаних ТМЦ в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника. Фізична особа - підприємець за відсутності ведення бухгалтерського обліку, іншого обліку в частині підтвердження використання майна у підприємницькій діяльності, а також не будучи фактично суб`єктом права власності на таке майно, не може на підставі лише податкової накладної включати до складу податкового кредиту суму ПДВ по придбаних транспортних засобах.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 23 червня 2017 року службовими особами Головного управління ДФС у Закарпатській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , від`ємного значення різниці між сумою податкового кредиту, бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за квітень 2017 року. За результатами вказаної перевірки 23 червня 2017 року складено акт за № 598/.

Як вбачається з акту перевірки, перевірка відображених показників за квітень 2017 року у поданих Деклараціях з податку на додану вартість (Розділ II «Податковий кредит») проводилась на підставі таких документів: реєстри виданих та отриманих податкових накладних, платіжні документи, які засвідчують факт оплати за отримані послуги, товари та інші документи. Проведеною перевіркою встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог статті 198 пункту 198.3, та статті 200 пункту 200.4 Податкового кодексу України в частині завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за квітень 2017 року в сумі 373116 гривень., та підтверджено суму бюджетного відшкодування по декларації за квітень 2017 року у сумі 64882 гривень.

Так вході перевірки встановлено, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , придбано у Happycar Transportlogistic Gmbh (Австрія) вантажний автомобіль марки IVECO, модель EURO Cargo ML75E18, згідно: ВМД № 305090004/2017/002382 від 20.02.2017 року, опис товару - номер шасі НОМЕР_2 , 2012 року вироблення, тип двигуна - дизель, номер двигуна - S103-00967335, тип двигуна - НОМЕР_3 , згідно вантажно-митної декларації від 20.02.2017 року № 1848, вартість 353059 гривень, сплачене ПДВ складає 58843 гривень.

Також перевіркою встановлено, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 придбано згідно договору купівлі-продажу № 151 від 21.04.2007 року, укладеного між ТзОВ «Карат Мотор» та ФОП ОСОБА_1 легковий автомобіль марки TOYOTA, модель Land Cruiser Prado номер шасі - НОМЕР_4 , рік випуску 2017. Рахунок оплати автомобіля вартість 1869660 гривень, ПДВ складає 314273 гривень.

На підставі акта 07 липня 2011 року прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 373 116 гривень.

Згідно рахунку № 170033 від 10.02.2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , придбала у Happycar Transportlogistic Gmbh (Австрія) вантажний автомобіль марки IVECO, модель EURO Cargo ML75E18.

Як вбачається з ВМД № 305090004/2017/002382 від 20.02.2017 року транспортний засіб ввезено на митну територію та отримано, саме позивачем як фізичною особою-підприємцем, а згідно платіжного доручення № 926 від 14.02.2017 року позивач як фізична особа-підприємець сплатив 89000 грн. за митне оформлення.

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 завезений позивачем транспортний засіб був зареєстрований за ним як за фізичною особою.

21 квітня 2007 року між ТзОВ «Карат Мотор» та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу № 151 на придбання легкового автомобілю марки TOYOTA модель Land Cruiser Prado.

Як вбачається з платіжного доручення № 984 від 19 квітня 2017 року, договору купівлі-продажу № 151 від 21 квітня 2017 року та позивачем як підприємцем здійснено придбання легкового автомобілю марки TOYOTA Land Cruiser Prado.

Придбання вищевказаних транспортних засобів, не заперечується сторонами та підтверджується платіжними дорученнями.

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 придбаний позивачем транспортний засіб марки TOYOTA модель Land Cruiser Prado був зареєстрований за ним як за фізичною особою.

Відповідно до вищевказаних свідоцтв про реєстрацію - власником транспортних засобів є ОСОБА_1 .

Документами, що підтверджують використання вищезазначених транспортних засобів у господарській діяльності є акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів.

Також, з витягу з реєстру платників єдиного податку вбачається, що ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність по наданню послуг з вантажних перевезень (код 49.41 Вантажний автомобільний транспорт); інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код 52.29) та надання послуг перевезення речей (переїзду (код 49.42).

Приймаючи рішення про зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного за період квітень 2017 року, відповідач виходив з того, що придбані ОСОБА_1 транспортні засоби зареєстровані на фізичну особу, тому, враховуючи вимоги статті 325 Цивільного кодексу України, ПДВ за придбані основні засоби не може бути включено до складу податкового кредиту.

Направляючи дану адміністративну справу на новий розгляд Верховний Суд в постанові від 16 квітня 2020 року вказав, що не було досліджено обставин які є визначальними для правильного вирішення даної справи, а саме щодо порядку ведення обліку доходів та витрат, обліку основних фондів, нарахування амортизації, наявності правильного документального оформлення та підтвердження даних бухгалтерського обліку. Визначальним для правильного вирішення справи є встановлення обставини щодо придбання позивачем основних засобів, їх облік, здійснення амортизаційних відрахувань. Слід встановити чи обліковував у бухгалтерському обліку позивач придбані транспорті засоби та яким чином, якщо окремий облік основних засобів позивачем не вівся, то слід встановити чи при декларуванні за наслідками здійснення господарської діяльності позивачем у податковій звітності зазначалась амортизація основних засобів і чи така амортизація стосувалась придбаних транспортних засобів за наслідками придбання яких позивачем віднесено суми ПДВ до податкового кредиту. Необхідно дослідити відповідні докази та встановити чи вівся позивачем бухгалтерський облік; якщо вівся бухгалтерський облік, чи відображено позивачем у такому придбані транспортні засоби як основні засоби та чи здійснювались на такі амортизаційні відрахування; якщо бухгалтерський облік позивачем не вівся, чи відображав позивач у деклараціях за наслідками господарської діяльності амортизаційні відрахування на основні засоби, які саме та за який період.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням ст. 14 п. 14.1 пп. 14.1.138 Податкового кодексу України (далі - ПК України) основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій,' автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Згідно зі ст. 14 п. 14.1 пп. 14.1.139 ПК України особа для цілей розділу V цього Кодексу - будь-яка із зазначених нижче осіб:

а) юридична особа, створена відповідно до закону у будь - якій організаційно - правовій формі, у тому числі підприємство з іноземними інвестиціями, яка:

або є платником податків і зборів, встановлених цим Кодексом, крім єдиного податку;

або є платником єдиного податку за ставкою, що передбачає сплату податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 198 п. 198.1 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів па митну територію України.

За нормою ст. 198 п. 198.2 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг.

Відповідно до ст. 198 п. 198.3 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.7 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, оскільки ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку за ставкою, що передбачає сплату податку на додану вартість, на неї, в силу ст. 14 п. 14.1 пп. 14.1.139 ПК України, розповсюджуються норми розділу V Податок на додану вартість ПК України.

Основним видом господарської діяльності, що здійснює позивач є надання послуг з вантажних перевезень (код 49.41 Вантажний автомобільний транспорт).

З метою забезпечення господарської діяльності основними засобами, згідно з рахунком № 170033 від 10.02.2017 року ФОП ОСОБА_1 придбала у Happycar Transportlogistic Gmbh (Австрія) один вантажний автомобіль марки IVECO, модель Eurocargo ML75E18, номер шасі НОМЕР_2 , 2012 року вироблення. ВМД N« 305090004/2017/01848 від 20.02.2017 року підтверджує ввезення транспортного засобу на митну територію України та відповідно його отримання позивачем. Сплата ПДВ на митниці підтверджено платіжним дорученням № 926 від 14.02.2017 року. Вказаний транспортний засіб пройшов державну реєстрацію, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_5 від 07.03.2017 року про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_7 . Власник - ОСОБА_1 .

Крім того, ФОП ОСОБА_1 21.04.2017 року укладено договір купівлі- продажу № 151 з ТОВ «Карат Мотор» про придбання автомобілю TOYOTA LC 150, кольору - білий перламутр за 1млн. 869 тис. 660 гривень, у т.ч. ПДВ - 311 тис. 610 гривень. Акт приймання-товару № КС-151 від 21.04.2017 року вказаного автомобіля в кількості 1 шт. свідчить про отримання позивачем автомобіля. Підтвердженням оплати придбаного транспортного засобу слугує платіжне доручення № 984 від 19.04.2017 року на суму оплати 1 млн. 885 тис. 640 гривень, з яких 15 тис. 980 гривень були повернуті позивачу продавцем автомобіля (платіжне доручення № 379 від 21.04.2017 року ТОВ «Карат Мотор»). Відтак за транспортний засіб сплачено 1 млн. 869 тис. 660 гривень, як це передбачено договором купівлі-продажу. Продавцем була зареєстрована податкова накладна № 121 від 19.04.2017 року та розрахунок коригування кількісних і якісних показників № 158 від 21.04.2017 року. Сплачений в ціни транспортного засобу податок на додану вартість включений позивачем до складу податкового кредиту. Відповідно до свідоцтва серії СМХ № 204565 від 28.04.2017 року про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_8 , власником вказаного вище напівпричепу є ОСОБА_1 .

Позивачем вівся бухгалтерський облік придбаних основних фондів, що підтверджується актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів типової форми О3-1, які відповідно до п. 1 наказу № 352 від 29.12.1995 Міністерства статистики України «Про затвердження типових форм первинного обліку» є типовою формою первинної облікової документації з обліку основних засобів.

Відповідно до зазначеного наказу Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (форма № 03-1) застосовується для оформлення зарахування до складу основних засобів окремих об`єктів, для обліку вводу їх в експлуатацію, за винятком тих випадків, коли введення об`єктів в дію повинно, у відповідності з існуючим законодавством оформлятися в особливому порядку, для оформлення внутрішнього переміщення основних засобів із одного цеху (відділу, дільниці) в інший, для оформлення передачі основних засобів зі складу (із запасу) в експлуатацію, а також для виключення із складу основних засобів при передачі іншому підприємству (організації).

Згідно зі ст. 44 п. 44.1 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, позивач показники податкової звітності з податку на додану вартість формував на підставі первинних та облікових документів.

Щодо амортизаційних відрахувань, то такі не здійснювались, відповідно не обліковувались.

Разом з тим, Розділ V Податок на додану вартість ПК України таких обмежень не містить, оскільки облік амортизаційних відрахувань не позбавляє право платника на формування податкового кредиту при придбанні основних фондів.

Враховуючи наведене, оскільки ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку за ставкою, що передбачає сплату податку на додану вартість, на неї, в силу ст. 14 п. 14.1 пп. 14.1.139 ПК України, розповсюджуються норми розділу V Податок на додану вартість ПК України, у тому числі й щодо формування податкового кредиту.

Законодавством не встановлюються обмеження щодо можливості перебування у фізичної особи - підприємця (у даній справі який перебуває на спрощеній системі оподаткування) основних засобів.

Оскільки транспортні засоби відносяться до основних, суд звертає увагу на ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» відповідно до якої державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично - дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

За приписами п. 1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно - екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника може бути зроблено запис: "має право керувати (експлуатувати) (прізвище, ім'я, по батькові або найменування юридичної особи) та є співвласником".

Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами, як це встановлено п. 6 Порядку.

Як вбачається із свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 07.03.2017 та серії НОМЕР_9 від 28.04.2017, транспортні засоби зареєстровані за ОСОБА_1 .

Таким чином, державна реєстрація транспортних засобів проведена у відповідності до приписів Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998, а підприємець ОСОБА_1 правомірно включала суми сплаченого податку у зв`язку з придбанням транспортних засобів до податкового кредиту відповідного податкового періоду.

Суд також звертає увагу, що відповідно до п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій, що з урахуванням ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» свідчить про призначення процедури державної реєстрації транспортних засобів.

Право власності на транспортні засоби виникає на підставі правочинів (зокрема, договорів купівлі-продажу), а не внаслідок державної реєстрації транспортних засобів за новими власниками. Відтак, реєстрація транспортного засобу за фізичною особою не спростовує факт набуття права власності фізичною особи - підприємцем внаслідок укладеного правочину, а відтак й правомірність використання транспортного засобу у господарській діяльності.

Відповідач зазначає, що на момент проведення перевірки, документів, що підтверджували використання придбаних транспортних засобів у господарській діяльності позивача, надано не було.

Разом з тим, безпосередньо відповідачем встановлено факти використання вантажного автомобіля марки IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_7 в господарській діяльності позивача, про що зазначено в акті перевірки від 23.06.2017 № 598/ НОМЕР_1 (стор.5, 6, 8,9 акту).

Відповідач з посиланням на норми ст. 14 п. 14.1 пп. 14.1.138 ПК України, положення П(с)БО 7, Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не вела облік транспортних засобів у встановленому порядку, а відтак не має права на включення сум податку, сплаченого при придбанні транспортних засобів.

Однак, як вже зазначалось вище, відповідно до ст. 14 п. 14.1 пп. 14.1.138 ПК України основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Згідно зі ст. 14 п. 14.1 пп.14.1.139 ПК України особа для цілей розділу V цього Кодексу - будь-яка із зазначених нижче осіб:

а) юридична особа, створена відповідно до закону у будь-якій організаційно - правовій формі, у тому числі підприємство з іноземними інвестиціями, яка:

- або є платником податків і зборів, встановлених цим Кодексом, крім єдиного податку;

- або є платником єдиного податку за ставкою, що передбачає сплату податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 198 п. 198.1 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За нормою ст. 198 п. 198.2 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг.

Відповідно до ст. 198 п. 198.3 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Аналіз вказаних норм ПК України, а також інших нормативних актів дає підстави для висновку про те, що законодавець не ставить право платника на формування податкового кредиту в залежність від дотримання порядку ведення обліку основних засобів.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, умови щодо формування податкового кредиту визначаються виключно Податковим кодексом України, який право на віднесення сум податків до податкового кредиту, у тому числі у зв`язку з придбанням основних фондів, ставить в залежність від двох обставин: використання придбаних основних фондів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, та наявність податкової накладної.

Інших вимог розділ V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України до платників податку або способів ведення ними бухгалтерського обліку не висуває.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області від 07.07.2017 року № .

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги наведене, виходячи із системного аналізу норм законодавства, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 205, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області від 07.07.2017 року № .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець