Справа № 300/2006/20
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. справа № 300/2006/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

при секретарі Подольській Т.М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Липчук В.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Укрсиббанк" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.11.2019 року за № та за № , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржені податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на висновках акту перевірки 32/09-19-33-06/ НОМЕР_1 від 19.09.2019, які не відповідають дійсності та суперечать нормам податкового законодавства. Зокрема, щодо порушень викладених у акті перевірки, позивач вказав на помилковість висновків податкового органу, оскільки повідомлення про анулювання боргу не може бути достатньою підставою для визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, виходячи із суми прощеного (анульованого) боргу, оскільки, вказана сума, а саме 445931,32 грн. включає проценти та пеню, які не включаються до об`єкта оподаткування. Окрім того, ОСОБА_2 зазначив, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткування доходу позивача не повинні включатися суми різниці за основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу, визначеного за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року. Зазначив, що оскаржені податкові повідомлення-рішення містять недостовірні дані стосовно розміру нарахованих позивачу платежів. Із урахуванням викладеного, просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.11.2019 року № та № .

По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. У зазначений строк позивач усунув недоліки позовної заяви (а.с.24-25).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року відкрито провадження у даній справі, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.31-32).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року залучиено Акціонерне товариство "Укрсиббанк" до участі в справі № 300/2006/20 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (а.с.89-90).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 року проведено по справі процесуальне правонаступництво у спосіб заміни відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області його правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області (а.с.202-204).

Головуючий по справі суддя Панікар І.В. в період з 04.01.2021 року по 13.01.2021 року перебував на листку тимчасової непрацездатності, у зв`язку з чим, 60-денний строк розгляду справи продовжено.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 16.10.2020 року (а.с.38-41), згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Зокрема, вказав на те, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. При цьому зазначив, що на підставі проведеного аналізу відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів, наявних у ГУ ДФС в Івано-Франківській області щодо інформації про отримані доходи, встановлено, що платником податків ОСОБА_2 у 2016 році отримано дохід у вигляді додаткового блага, а саме основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності в розмірі 445931,32 грн. Позивачем на час проведення перевірки декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік не подано, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з отриманих в 2016 році доходів не сплачено. На думку відповідача, висновки, викладені в акті позапланової невиїзної документальної перевірки від 19.09.2019 року за № 32/09-19-13-06/ НОМЕР_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору є правомірними, внаслідок чого, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Правом подання відповіді на відзив та заперечення сторони не скористались.

09.12.2020 року Акціонерне товариство "Укрсиббанк" подало на електронну адресу суду письмові пояснення по справі № 300/2006/20. Представник третьої особи зазначив, що 12.09.2007 року між АТ "Укрсиббанк" та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Згідно даного кредитного договору, позивачем отримано кредитні кошти в сумі 32932 дол. США на умовах визначених даним договором. 23.05.2016 року АТ "Укрсиббанк" анулювано (прощено) кредитну заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.09.2007 року ОСОБА_2 в розмірі 33273 дол. США 02 центи, яка складалась з наступної заборгованості: сума основного боргу (кредиту) 17694 дол. США 63 центи, що складало 445931,32 грн. за курсом НБУ станом на 23.05.2016 року; сума відсотків 15578 дол. США 39 центів, що складало 392598,89 грн. за курсом НБУ станом на 23.05.2016 року. Позивачем 23.05.2016 року погашено частково заборгованість за кредитним договором № 0 від 12.09.2007 року у сумі 1752 дол. США. Представник третьої особи вказав на те, що АТ "Укрсиббанк", повідомленням про анулювання боргу вих. № 31-2-03-04/66 від 23.05.2016 року повідомив позивача, що відповідно до пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України, анульована сума заборгованості за основним (боргом) кредитом є його доходом, отриманим як додаткове благо і йому необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Вказане повідомлення ОСОБА_2 отримав особисто 23.05.2016 року. Внаслідок чого, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав наведених ним у позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечила з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча була належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду. Водночас, в судове засідання від 21.01.2021 року надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника АТ "Укрсиббанк".

Частиною 1 статті 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, визначеному статтею 262 КАС України, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

В період з 06.09.2019 року по 12.09.2019 року працівниками Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено акт за № 32/09-19-33-06/ НОМЕР_1 від 19.09.2019 року, відповідно до змісту якого констатовано порушення позивачем вимог: підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, а саме неподання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік; пп..164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, в розмірі - 80267,63 грн.; пункту 1.2, підпункту 1.6 пункту 16 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору в сумі 6688,97 грн. (а.с.7-13).

На підставі акту перевірки № 32/09-19-33-06/ НОМЕР_1 від 19.09.2019 року, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 15.11.2019 року: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 100334,54 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 80267,63 грн., за штрафними фінансовими санкціями - 20066,91 грн.; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 8361,21 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 6688,97 грн., за штрафними фінансовими санкціями - 1672,24 грн. (а.с.5-6).

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив в адміністративному порядку, однак згідно рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 02.03.2020 року податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.14-17).

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного їх правового регулювання.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно положень підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно абзацом другим пункту 164.1 статті 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як встановлено судом, 12.09.2007 року між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Згідно даного кредитного договору позивачем отримано кредитні кошти в сумі 32932 дол. США.

Станом на 23.05.2016 року кредитна заборгованість ОСОБА_2 перед АТ "Укрсиббанк" становила 35025,02 дол. США, що по курсу НБУ станом на 23.05.2016 року - 882683,25 грн.

Повідомленням про анулювання боргу АТ "Укрсиббанк" вих. № 31-2-03-04/66 від 23.05.2016 року повідомлено ОСОБА_2 про те, що йому 23.05.2016 року АТ "Укрсиббанк" анульовано (прощено) кредитну заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.09.2007 року в розмірі 33273,02 дол. США, яка складалась із наступної заборгованості: 17694,63 дол. США - заборгованості за основною сумою боргу, що за курсом НБУ станом на 23.05.2016 року становила 445931,32 грн.; 15578,39 дол. США - заборгованість за відсотками, що за курсом НБУ станом на 23.05.2016 року становила 392598,89 грн. Водночас, повідомлено, що відповідно до підпункту "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом, отриманим як додаткове благо, і, необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осі, а також сплатити військовий збір відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (а.с.106).

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що 23.05.2016 року позивачем було частково погашено заборгованість за кредитним договором № 0 від 12.09.2007 року у сумі 1752 дол. США, що підтверджується квитанцією від 23.05.2016 року (а.с.110).

У позовній заяві позивач звертає увагу суду на приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, відповідно до змісту якого, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Виходячи з аналізу наведеної норми, суд зазначає, що з метою оподаткування, доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, слід розглядати окремо.

Враховуючи викладене, у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Таким чином, з огляду на те, що прощена (анульована) сума боргу позивача є саме основною сумою боргу (кредиту), застосування положень пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України до даних правовідносин є помилковим, внаслідок чого, доводи позивача стосовно відсутності підстав для включення до розрахунку загального річного оподатковуваного доходу суму прощеного (анульованого) боргу суд відхиляє.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у рішенні, ухваленому по справі №826/6896/17 (адміністративне провадження №К/9901/57674/18) 24 жовтня 2018 року.

Підсумовуючи наведене і враховуючи те, що прощена сума боргу (кредиту) позивача у розмірі 445931,32 грн. у розумінні підпункту "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та оподатковується податком на доходи фізичних осіб, суд вважає правомірними дії відповідача щодо винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 15.11.2019 року № .

Стосовно правомірності збільшення відповідачем суми грошового зобов`язання позивача зі сплати військового збору, суд зазначає наступне.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Отже, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вищевказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.

Разом з цим, правильним є і здійснений відповідачем розрахунок сум грошового зобов`язання позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Так, у відповідності до пункту 167.1 статті 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, встановлено накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Зі змісту оскаржуваних податкових повідомлень-рішень судом встановлено, що відповідачем правомірно, у відповідності до вимог вищенаведених правових положень збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати: податку на доходи фізичних осіб у розмірі 80267,63 грн. (445931,32 *0,18) та нараховано штрафні санкції - 20066,91 грн. (80267,63 *0,25); військового збору у розмірі 6688,97 грн. (445931,32 *1,5) та нараховано штрафні санкції - 1672,24 грн. (6688,97 *0,25).

Відтак, враховуючи висновок суду про правомірність віднесення відповідачем прощеної суми боргу за кредитним договором до річного оподатковуваного доходу позивача, а також невиконання останнім обов`язку сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та не відображення суми доходу у річній податковій декларації, складені Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області податкові повідомлення-рішення від 15.11.2019 року № та № відповідають вимогам чинних правових норм, внаслідок чого, правових підстав для задоволення позивних вимог ОСОБА_2 суд не вбачає.

З огляду на відмову суду у задоволенні позову, та відсутність доказів про понесення відповідачем будь-яких витрат, пов`язаних з розглядом справи, в силу вимог статті 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Укрсиббанк" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.11.2019 року за № та за № - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Укрсиббанк" (, вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 28 січня 2021 р.