Справа № 751/4460/20
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/4460/20
Провадження №2-а/751/12/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К.,

за участю секретаря Ващиліна Т.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача Мазко В.В.,

відповідача Драпогуз Т.В., представника відповідача Департаменту патрульної поліції України Сіндєєвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 3 БУПП в Чернігівській області Драпогуз Тамари Василівни, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ДПО18 № 591617 від 11.06.2020 року винесену інспектором взводу № 1 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Драпогуз Т.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.2 ст. 122, ч.1 ст.126 та ст.36 КУпАП, як таку, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права з порушенням вимог, що не відповідають вимогам ПДР України, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 МВС України від 06.11.2015 № 1376, КУпАП та Конституції України.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.06.2020 року інспектором взводу № 1 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП Драпогуз Т.В. його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що (як вказано в постанові серії ДПО18 № 591617) «11.06.2020 14:59 водій керував транспортним засобом, який був не зареєстрований в уповноваженому органу МВС та при цьому проїхав перехрестя вул. П`ятницька проспект Перемоги на забороняючий червоний сигнал світлофору, а також не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників Т/З, чим порушив п.п. 2.9.В ПДР України», за ч.6 ст.121, ч.2 ст. 122, ч.1 ст.126 та ст.36 КУпАП наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 гривень.

Не погоджуючись з вище прийнятим рішенням по адміністративній справі позивач 19.06.2020 року подав письмову заяву про скасування постанови серії ДП018 № 2423294 від 11.06.2020 року на ім`я начальника управління патрульної поліції в Чернігівській області капітана поліції Думича А.А. 30.06.2020 року на адресу позивача надійшла поштова кореспонденція, в якій містилась відповідь №К-297/41/22/03-2020 від 26.06.2020 року про розгляд заяви щодо скасування постанови серії ДПО18 № 2423294 від 11.06.2020 року, в якій було вказано, що заява залишена без задоволення, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 2423294 від 11.06.2020 року залишена без змін.

Зазначені дії відповідача позивач вважає протиправними та незаконними та такими, що не відповідають вимогам ПДР України, КУпАП та Конституції України. Постанова серії ДПО18 № 591617 від 11.06.2020 є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню за таких підстав:

- 11.06.2020 року о 14 год. 59хв., позивач по вулиці проспект Перемоги в м. Чернігові без будь яких порушень правил дорожнього руху, був зупинений поліцейським роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Цибулько А., а не відповідачем, як зазначено в постанові серії ДПО18 № 591617 від 11.06.2020 року;

- мопед не є механічним транспортним засобом, тому вимоги розділу 2 ПДР, пунктів 2.1.а), 2.9.в) не поширюються на нього та його транспортний засіб;

- місце розгляду справи зазначено: «м.Чернігів вул. Проспект Перемоги, 93», але це не є місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративні правопорушення. За таких умов позивач не мав фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

21 липня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Залучено до участі в справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції України (а.с. 18-19).

05.08.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про здійснення переходу з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання (а.с. 23-24).

11.08.2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача інспектора взводу 1 роти 3 БУПП в Чернігівській області Драпогуз Т.В. на позовну заяву, з диском, на якому міститься відеозапис правопорушення, в якому відповідач просить повністю відмовити в задоволенні позову (а.с. 26-35, 36, 37).

Ухвалою суду від 21.09.2020 року розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 41).

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача Департаменту патрульної поліції України у судовому засіданні позов не визнали і в його задоволенні просили відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 591617 (а.с. 36), винесеної 11.06.2020 року інспектором взводу 1 роти 3 БУПП в Чернігівській області Драпогуз Т.В., вбачається, що 11.06.2020 року о 14 год. 59 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Yamaha Gear, VIN: НОМЕР_1 , який був не зареєстрований в уповноваженому органі МВС та при цьому проїхав перехрестя вул. П`ятницька пр-кт Перемоги на забороняючий червоний сигнал світлофору, а також не мав при собі діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 2.9.в), 8.7.3.е), 2.1. ґ) ПДР. У зв`язку з цим відносно позивача винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 36 КУпАП та накладений штраф у розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с. 36).

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозаписи події, зроблені 11.06.2020 року, що знаходяться в матеріалах адміністративної справи і записані на dvd-r диску (а.с. 37). За результатами перегляду зазначених відеозаписів встановлено, що транспортний засіб під керуванням позивача був зупинений патрульними Національної поліції. З відеозаписів вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофору, при цьому вказаний транспортний засіб не зареєстрований в уповноваженому органі МВС і у позивача був відсутній при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 8.7.3. е) ПДР червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.7 ПДР, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Згідно п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, транспортний засіб -пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з пунктом 2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до пункту 2.9 розділу 2 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.

Згідно абзацу 2 пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що перша державна реєстрація мопедів, придбаних до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року №1371 (1371-2009-п) «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», може проводитися без подання документів, що підтверджують правомірність їх придбання, за встановленою цим Порядком процедурою.

Постановою Кабінету Міністрів № 511 від 20 травня 2009 року затверджено нову редакцію Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, зокрема, мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з Законом України від 17 листопада 2008 року №586-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» з 1 січня 2010 року передбачена обов`язкова реєстрація мопедів.

Згідно з частиною 6 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша ст. 44, ст. 44-1, ч. 2 ст. 106-1, ч. 1, 2, 3, 4 і 6 ст. 109, ст. 110, ч. 3 ст. 114, ч. 1 ст. 115, ст. 116-2, ч. 2 ст. 117, ч. 1,ч 2 ст. 119, ч. ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1 - 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128-129, ст. 132-1, ч. 1, 2 та 5 ст. 133, ч.ч. 3, 6, 8, 9, 10 і 11 ст. 133-1, ч. 2 ст. 135, ст. 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), ст. 137, ч. 1, 2 і 3 ст. 140, ст. 148, 151, ст. 161, 164-4, ст. 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст. 176, 177, ч. 1 ч. 2 ст. 178, ст. 180, 181-1, ч. 1 ст. 182, ст. 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відтак, постановою Кабінету Міністрів № 511 від 20 травня 2009 року затверджено нову редакцію Положення про порядок надання посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, в т.ч. А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт. Законом України від 17 листопада 2008 року № 586-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» з 1 січня 2010 року передбачена обов`язкова реєстрація мопедів. Таким чином, з 01 січня 2010 року в Україні встановлена реєстрація мопедів як транспортних засобів та отримання посвідчення водія на їх керування, незалежно від їх користування чи на вулично-дорожній, чи на автомобільній дорозі державного значення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення ним правил дорожнього руху, ознаки якого підпадають під дію статей 121, 122 та 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо посилань позивача на те, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки справу про адміністративне правопорушення розглянуто на місці зупинки автомобіля, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого на такий розгляд, що позбавило його можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015).

Разом з тим, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд вважає безпідставними твердження скаржника про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та вимог статті 268 КУпАП.

Таким чином, суд не вбачає жодних порушень чинного законодавства, допущених відповідачем інспектором взводу 1 роти 3 БУПП в Чернігівській області Драпогуз Т.В. при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, заперечення позивача щодо незаконності постанови носять виключно формальний характер та не спростовують факту скоєння правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення у зв`язку з необґрунтованістю вимог.

Також позивачем, при зверненні до суду з цим адміністративним позовом, посилаючись на приписи ст. 288 КУпАП, не сплачено судовий збір.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Правова позиція, щодо необхідності сплати судового збору за подання позовної заяви про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №543/775/17.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відійшла від висновків Верховного Суду України, які викладені в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16) та вказала, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом сплачується судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до адміністративного суду судовий збір не сплачувався та відмову в задоволенні позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 9, 33, ст. 251, 258, 283, 288 ч.1, 289 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 12, 94, 241-246, 255, 257-263, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Залишити постанову серії ДПО18 № 591617 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 , винесену інспектором взводу 1 роти 3 БУПП в Чернігівській області Драпогуз Т.В., без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.К. Овсієнко