Справа № 480/8351/20
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року Справа № 480/8351/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/8351/20 за позовною заявою Головного управління ДПС у Сумській області до підприємства облспоживспілки "Охтирський цегельний завод" про стягнення податкового боргу та накладення арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Сумській області (далі - ГУ ДПС у Сумській області) просить стягнути з підприємства облспоживспілки "Охтирський цегельний завод" за рахунок коштів на рахунках у банка, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків податковий борг в загальному розмірі 153397,97 грн та накласти арешт на кошти підприємства, що знаходяться на рахунках у банках.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є платником податків і зобов`язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов`язкових платежів) у встановлені законодавством терміни, однак всупереч вимогам статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі вносить податки до бюджету, внаслідок чого має податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у сумі 153397,97 грн. Відповідачу надсилалась податкова вимога, однак сума боргу залишилась несплаченою.

Ухвалою суду від 27.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Вказана ухвала була направлена відповідачу за адресою державної реєстрації та отримана ним 09.12.2020. Відзиву на позов відповідачем не надано, що не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що підприємство облспоживспілки "Охтирський цегельний завод" зареєстровано як юридична особа, є платником податків і зборів і перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Сумській області.

Підприємством облспоживспілки "Охтирський цегельний завод" 18.02.2019 подано до ГУ ДФС у Сумській області податкову декларацію з плати за землю № , якою самостійно визначило суму грошового зобов`язання по вказаному податку в розмірі 19154,67 грн, а також 14.02.2020 подано податкову декларацію № 90259987 на суму самостійно визначеного податкового зобов`язання в розмірі 134096,76 грн.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Таким чином, ПО "Охтирський цегельний завод" була нарахована пеня в загальній сумі 146,54 грн.

Відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України відповідачу направлена податкова вимога від 02.07.2020 № 74091-51.

Згідно з п. 20.1.34 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

В силу п. п. 95.3, 95.4 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Враховуючи те, що сума податкового боргу підприємства обспоживспілки "Охтирський цегельний завод" з податку з орендної плати з юридичних осіб становить 153397,97 грн та, не сплачена відповідачем на момент розгляду справи, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення такого боргу правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог ГУ ДПС у Сумській області в частині накладення арешту на кошти та інші цінності ПО "Охтирський цегельний завод" суд зазначає наступне.

Поняття податкового боргу відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України включає в себе грошове зобов`язання, яке самостійно узгоджене платником податків, або узгоджене в порядку оскарження, але не сплачене у встановлений ПК України строк.

Право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, передбачено пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

Суд зазначає, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу, визначені п.п. 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 20.1.33 статті 20 ПК України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 ПК України (сформульованого як вичерпний), не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Наведене пояснюється тим, що норма пункту 20.1.33 статті 20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим. Норми пункту 20.1.33 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість пункт 20.1.33 статті 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позивачем з метою встановлення наявності активів у відповідача направленні запити до державних органів реєстрації, в результаті чого отримано відповіді, відповідно до яких майнові активи у позивача відсутні.

Так, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.06.2020 будь-яке майно у відповідача відсутнє.

Відповідно до інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна у ПО "Охтирський цегельний завод" відсутні зареєстровані транспортні засоби.

Позивачем був здійснений виїзд за місце реєстрації відповідача з метою виявлення активів підприємства. Згідно копії акту від 12.10.2020 встановлено відсутність майна у ПО "Охтирський цегельний завод".

Постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.03.2004р. за №372/8976).

Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та є обов`язкові для виконання ними (пункт 1.3 Інструкції).

Главою 9 Інструкції визначено порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів.

Пункт 9.2 Інструкції передбачає, що банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. (пункт 9.3 Інструкції).

Пунктом абзацу 1 п. 9.10 гл. 9 Інструкції передбачено, що у разі надходження до банку платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для забезпечення виконання якого на кошти клієнта накладено арешт, банк виконує її в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку.

Банк виконує часткову оплату платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) відповідно до пункту 5.10 глави 5 та пункту 11.9 глави 11 цієї Інструкції.

Враховуючи положення абзацу 3 та 4 п. 9.10 гл. 9 Інструкції, до арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, банк продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок клієнта, та виконує платіжні вимоги/інкасові доручення (розпорядження) щодо списання коштів з урахуванням тієї суми, яку раніше частково списано на підставі платіжних вимог / інкасових доручень (розпоряджень) за тим виконавчим документом, для забезпечення якого було накладено арешт на кошти на рахунку клієнта. Банк після списання за платіжною вимогою/інкасовим дорученням (розпорядженням) суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, списує цей документ з відповідного позабалансового рахунку та, якщо немає на обліку за позабалансовим рахунком інших документів про арешт коштів, проводить операції за рахунком клієнта.

Вимога щодо накладення арешту на кошти та цінності, які знаходяться в банку, достатні для стягнення податкового боргу підприємства в сумі 153397,97 грн, є правомірною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Сумській області до підприємства облспоживспілки "Охтирський цегельний завод" про стягнення податкового боргу та накладення арешту задовольнити.

Стягнути з підприємства облспоживспілки "Охтирський цегельний завод" (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Залізнична, 31, ) за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих цього платника податків та готівки, що йому належить, податковий борг в загальному розмірі 153397,97 грн, що складається з орендної плати з юридичних осіб (код податку 18010600) отримувач Охтирська міська об`єднана територіальна громада на розрахунковий рахунок UA00018538, код отримувача 37981563, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998.

Накласти арешт на кошти підприємства облспоживспілки "Охтирський цегельний завод" () в загальній сумі 153397,97 грн, які знаходяться на відкритих рахунках у банках:

МФО банку - 337482; назва банку - СОДАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" м.Суми; номер рахунку - НОМЕР_1 ; валюта рахунку - 980 - українська гривня:

МФО банку - 380803; назва банку - АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" у м. Києві; номер рахунку - НОМЕР_2 , валюта рахунку - 980 - українська гривня;

МФО банку - 380805; назва банку - АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" у м. Києві; номер рахунку - НОМЕР_3 ; валюта рахунку - 980 - українська гривня;

МФО банку - 380805; назва банку - АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" у м. Києві; номер рахунку - НОМЕР_4 ; валюта рахунку -643- російський руб;

МФО банку -380805; назва банку - АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" у м. Києві; номер рахунку - НОМЕР_5 ; валюта рахунку - 980 - українська гривня.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал