Справа № 239/363/20
Суддя: Любчик О. В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2021 року Новогродівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря Рудакової Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новогродівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника підрозділу інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника підрозділу інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ № 073862 від 21.12.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що з постановою не згодний, вважає її протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуваннями обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи. Всупереч положенням ст. 268 КУпАП перед складанням постанови йому не були роз`яснені права, часу для підготовки для звернення за правовою допомогою йому не надавалося. Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не містить посилання на належні та допустимі докази підтвердження неправомірного перетину державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відзив на адміністративний позов, в якому просить залишити постанову про накладення адміністративного стягнення СхРУ № 073862 від 21.12.2020, винесену відносно ОСОБА_1 без змін, а позов без задоволення. Зазначає, що зі слів позивача було встановлено, що 19.12.2020 він виїхав з тимчасово окупованої території Донецької та Луганської області через закритий пунк пропуску «Новоазовськ» до РФ, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Спірне рішення прийнято на підставі письмовго пояснення позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 17 листопада 2014 року № про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Постановою серії СхРУ № 073862 від 21.12.2020 начальника віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітана ОСОБА_3 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 1700 гривень штрафу за те, що 21.12.2020 о 00 год. 10 хв., в пункті пропуску «Гоптівка» на вхід в Україну прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який пояснив, що він виїхав до тимчасово окупованої території Донецької області 23.02.2020 о 11 год. 30 хв. через КПВВ «Мар`їнка» (Курахове), а 19.12.2020 приблизно о 14 год. 00 хв. перетнув державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Новоазовськ» в пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» №2268-VIII від 18.01.2018, порушив порядок виїзду з тимчасово окупованої території України.

Зі змісту ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» слідує, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України. Перебування в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях осіб, не залучених до проведення таких заходів, може тимчасово бути обмежено на період проведення таких заходів Командувачем об`єднаних сил. Законні вимоги посадових осіб, залучених до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є обов`язковими для громадян і посадових осіб.

За приписами ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815 (далі Порядок).

Так, за п. 3 вказаного Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП, є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Суд зазначає, що, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено судом, відповідач на спростування доводів позивача щодо порушення права на захист, роз`яснення процесуальних прав, докази суду не надав.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в її основу посадовою особою суб`єкта владних повноважень було покладено письмові пояснення ОСОБА_1 та визнання ним факту вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Разом з тим, з наданої представником Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України копії письмових пояснень ОСОБА_1 (текст не читаємий) не вбачається, що останній визнає факт вчинення правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Така правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Суд зазначає, що відповідачами всупереч ч. 2, 5 ст. 77 КАС України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачами не доведено порушення ОСОБА_1 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», а саме, перетинання позивачем 19 грудня 2020 року, о 14 год. 00 хв., державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Новоазовськ» в порушення порядку виїзду з тимчасово окупованої території України.

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стоснов позовних вимог про визнання протиправною постанови слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4). Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України. Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.

Оскільки відповідачі діяли в межах повноважень, визначених КУпАП, тому в цій частині позвні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З метою повного захисту прав позивача, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та закрити відповідну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю доказів тієї події правопорушення, яка відображена в оскаржуваній постанові.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що постанова від 21 грудня 2020 року серії СхРУ № 073862 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно позивача за ст. 204-2 ч. 1 КУпАП підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Враховуючи наведене, з Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 246, 255, 271-272, 286 КАС України, суд

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_2 ) до начальника підрозділу інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітана ОСОБА_2 (адреса місцезнаходження: 62310, Харківська область, Дергачівський район, смт. Козача Лопань, вул. Прикордонна, 4), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (адреса знаходження: 61045, м. Харків, вул. Клочківська, 228) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.
Скасувати постанову серії СхРУ № 073862 від 21.12.2020 начальника віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітана ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Новогродівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Любчик