Справа № 560/7850/20
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7850/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

28 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63578886;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року, винесену у ВП № 63578886 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року, винесену у ВП № 63578886 про стягнення з боржника основної винагороди.

2. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що постановою приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року відкрито виконавче провадження № 63578886 на підставі ухвали судді Хмельницького міськрайонного суду Приступи Д.І. від 01.07.2020 року у справі № 686/15580/19, якою задоволено клопотання експерта та зобов`язано ОСОБА_1 надати безперешкодний доступ судовому експерту ОСОБА_3 до об`єктів дослідження.

3. Вважає, що вказана ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 01.07.2020 року не є виконавчим документом, тому постанови відповідача від 11.11.2020 ВП № 63578886 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

4. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

4.1. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року, винесену у ВП №63578886 про стягнення з боржника основної винагороди.

4.2. В задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року, винесеної у ВП № 63578886 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження відмовлено.

4.3. Закрито провадження в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича від 11.11.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63578886.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

5. Апелянт приватний виконавець Терлєєв Іван Миколайович, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його в зазначеній частині скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

6. Апелянт зазначив, що в силу вимог законодавства приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 01 липня 2020 року у справі №686/15580/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задоволено клопотання судового експерта Власюка Володимира Володимировича. Зобов`язано ОСОБА_1 - надати безперешкодний доступ судовому експерту ОСОБА_3 до об`єкта дослідження:

- житлового будинку та господарської споруди, за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,20 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:0346, за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:2787, за адресою:

АДРЕСА_2 . Вказана ухвала набрала законної сили 01.07.2020.

9. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №686/15580/19 виправлено описку в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 липня 2020 року по справі № 686/15580/19 та вказано в резолютивній частині ухвали вірне «Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання до 02 липня 2023 року».

10. 09 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 01 липня 2020 року у справі №686/15580/19 щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати безперешкодний доступ судовому експерту Власюку Володимиру Володимировичу до об`єктів дослідження.

11. В подальшому, 11.11.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63578886 про примусове виконання ухвали №686/15580/19 виданої 01.07.2020 Хмельницьким міськрайонним судом про зобов`язання ОСОБА_1 - надати безперешкодний доступ судовому експерту ОСОБА_3 до об`єкта дослідження:

- житлового будинку та господарської споруди, за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,20 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:0346, за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:2787, за адресою:

АДРЕСА_3 . Пунктом 3 вказаної постанови вказано стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10000,00 грн..

13. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження ВП №63578886 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 11.11.2020, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 10000,00 грн.

14. Крім того, 11.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим Іваном Миколайовичем була винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №63578886, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 мінімальні витрати в сумі 400,00 грн..

15. Не погоджуючись із вказаними постановами відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

16. Позивач зазначає, що виконавцем не вчинено дій з примусового виконання рішення суду та фактично не було стягнуто коштів за виконавчим документом, а тому відсутні підстави для стягнення з боржника основної винагороди.

17. Апелянт свої доводи обґрунтовує тим, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить порядку чи строків добровільного виконання рішення. Отже, з моменту відкриття виконавчого провадження виконання рішення відбувається в примусовому порядку. Відтак, на переконання апелянта, відповідно до ч.7 ст.31 Закону України " Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішення від 02 червня 2016 року №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII).

19. Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

20. Частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

21. Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

22. Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

23. Приписами статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

24. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

25. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

26. Частиною четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

27. Частиною першою статті 42 Закону № 1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

28. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.42 Закону № 1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

29. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

30. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

31. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

32. Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

33. Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

34. Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

35. Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

36. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

37. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

38. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

39. Частина п`ята статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

40. Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

41. Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

42. На виконання статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок № 643).

43. Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

44. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

45. Разом з тим, апелянтом не надано будь-яких доказів щодо примусового виконання ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 01 липня 2020 року у справі №686/15580/19.

46. За таких обставин, відхиляє доводи наведені в апеляційній скарзі, оскільки, враховуючи положення статті 31 Закону № 1403-VIII та пункт 19 Порядку № 643, підставою для стягнення основної винагороди у межах виконавчого провадження є здійснення приватним виконавцем дій вчинення заходів примусового виконання рішення.

47. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 640/13697/19, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

48. Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції цілком правомірно задовольнив позовні вимоги в частині, що оскаржується.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

49. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

50. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

51. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

52. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

53. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Приватного виконавця Терлеєва Івана Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.