Справа № 420/10758/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сердюк І.С.

сторін:

позивач: Петрова А.М. (представник за ордером)

відповідач: Копиця С.М. ( в порядку самопредставництва)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Жилстройсервис-2" (65062, Одеська область, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 60/1; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.10.2020р., -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19 січня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Жилстройсервис-2" до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2020р., яким встановлено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 3329664,21 грн. за червень 2020р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки складено акт, висновки якого базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості щодо господарської діяльності ТОВ "Жилстройсервис-2" у періоді, який перевірявся, та, відповідно, донарахування податкових зобов`язань та покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафних санкцій є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству. Так, позивач вказав, що має в наявності всі первинні документи, що відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтверджують здійснення господарських операцій з його контрагентами ТОВ «Альтеріас», ТОВ «Експреспол Строй», ТОВ «Югстрой Монтаж», ТОВ «Алмі Строй», ТОВ «Мегалайн Буд», ТОВ «Техпромпроект ЛТД», що свідчить про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, необґрунтованість та протиправність винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Всі господарські операції, зазначені в акті перевірки як нереальні, відповідають принципу «ділової мети» та мають розумну економічну причину для ТОВ "Жилстройсервис-2". Крім того, зазначено щодо недотримання податковим органом процедури проведення перевірки та оформлення її результатів, враховуючи, що акт перевірки підписаний не всіма посадовими особами, які проводили перевірку.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №49136/20 від 19.11.2020р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що ТОВ "Жилстройсервис-2" в порушення ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-ХIV, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., п. 198.1 п.198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, абз. «в» п.200.4 ст. 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016р., завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість за червень 2020 р. на 3 329 664, 21 грн. Посилаючись на відсутність у контрагентів позивача ТОВ «Альтеріас», ТОВ «Експреспол Строй», ТОВ «Югстрой Монтаж», ТОВ «Алмі Строй», ТОВ «Мегалайн Буд», ТОВ «Техпромпроект ЛТД» достатньої кількості трудових ресурсів, необхідних основних засобів, не встановлення реального джерела постачання послуг, відсутність обов`язкових реквізитів при складанні актів виконаних робіт за формою КБ-2в, які б підтверджували факт отримання робіт, послуг, відсутність можливості виконання операцій з постачання послуг наявним трудовим ресурсом з урахуванням часу і місця, відсутність документальних підтверджень щодо рівня освіти, кваліфікації, професіональних знань, чисельності та фахової належності робітників, відсутність інформації про основні засоби, відповідач зазначив щодо нереальності господарських операцій позивача із вказаними контрагентами.

16.01.2021р. (вх. № ЕП/965/21) від позивача надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою від 21.10.2020 р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання по справі на 18.11.2020 р.

Ухвалою суду від 18.11.2020 р. зупинено провадження по справі до 15.12.2020 р.; призначено підготовче засідання на 15.12.2020 р. об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою суду від 15.12.2020 р. поновлено провадження у справі; підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.01.2021 р.

В судовому засіданні 14.01.2021р. суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, видалився до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення.

Ухвалою суду від 14.01.2021 р. суд вирішив повернутись до з`ясування обставин по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Жилстройсервис-2» (65062, Одеська область, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 60/1; ) зареєстроване як юридична особа 21.03.2006р. за № 0018277), основним видом діяльності є комплексне обслуговування об`єктів (код КВЕД 81.10).

ТОВ «Жилстройсервис-2» є платником податку на додану вартість, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру даних про реєстрацію платника податку на додану вартість від 25.10.2013р. № 200146981.

17.07.2020 р. ТОВ «Жилстройсервис-2» подано до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за червень 2020 року із зазначенням у рядку 20 «Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19-1)» цієї декларації суму податку на додану вартість у розмірі 53945938 грн. (т. 1, а.с. 43-44).

До вказаної декларації позивачем було складено, зокрема:

- додаток №1«Розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1)» за червень 2020 року (т.1, а.с.45-47);

- додаток №2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» (т.1, а.с. 48-50);

- додаток №5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів (Д5)» (т.1, а.с. 51-53).

Судом встановлено, що позивачем зазначено звітним (податковим) періодом у якому виникло від`ємне значення у розмірі 53945938 грн. - червень 2020 року.

19.08.2020 р. заступником начальника Головного управління ДФС в Одеській області А. Бондаренко прийнято наказ №3637 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Жилстройсервис-2», », яким, на виконання вимог пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Жилстройсервис-2» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, з 25.08.2020р. тривалістю 5 робочих днів (т. 7, а.с. 218) .

Наказом Головного управління ДПС в Одеській області №3877 від 28.08.2020р. продовжено термін проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Жилстройсервис-2» з 01.09.2020р. на 2 робочих дні (т.7, а.с. 219).

Головним управлінням ДПС в Одеській області видано направлення на перевірку №1556/05-03 від 25.08.2020р., №1557/05-03 від 25.08.2020р., №1644/05-03 від 28.08.2020р., №1645/05-03 від 28.08.2020р., №1646/05-03 від 28.08.2020р. (т.7, а.с. 220-224).

Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі направлень та наказу №3637 від 19.08.2020 р., пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Жилстройсервис-2» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020р. у податковій декларації з податку на додану вартість № від 17.07.2020р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більш 100 тис. гривень з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 516/15-32-05-03-09/34319566 від 09.09.2020р. (т.1, а.с. 55-103), відповідно до висновків якого перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020р. у Декларації від`ємного значення з ПДВ, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, яке визначено у попередніх звітних періодах, встановлено порушення ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-ХIV, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., п. 198.1 п.198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, абз. «в» п.200.4 ст. 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016р., в результаті чого ТОВ «Жилстройсервис-2» завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить 100 тис. грн. та визначеного в додатку 2 до декларації з ПДВ за червень 2020 р. на 3 329 664, 21 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2020р., яким позивачу зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3 329 664 грн. (т.1 а.с. 104).

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Пунктом 19-1.1 ст.19-1 ПК України визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

За приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок встановлено статтею 78 ПК України.

Згідно пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України підставою для проведення документальної позапланової перевірки є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Тобто пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України визначає, що підставою для проведення документальної позапланової перевірки є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ та/або з від`ємного значення з ПДВ за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 17.07.2020 р. ТОВ «Жилстройсервис-2» подано до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за червень 2020 року із зазначенням у рядку 19 розміру від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 53 945938, що є більшим ніж 100 тис. грн., відтак у зв`язку з поданням платником податків податкової декларації із зазначенням від`ємного значення у розмірі більше 100 тис.грн., з урахуванням приписів пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України у відповідача були наявні підстави для проведення перевірки.

Згідно матеріалів справи, з направленями на право проведення перевірки ознайомлено 25.08.2020р., 01.09.2020р. під підпис генерального директора ТОВ «Жилстройсервис-2» ОСОБА_1 та вручено останньому під розписку копію наказу Головного управління ДФС в Одеській області №3637 від 19.08.2020 р.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Відповідно до п. 86.4 ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 р. (далі - Порядок № 727).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 727 визначено, що акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами пунктів 1 та 2 розділу ІІ вказаного Порядку результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.

Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку. До акта (довідки) документальної перевірки додаються інформативні додатки.

Згідно п. 2 розділу V Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється в контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або застосовують консолідовану сплату та у випадках проведення документальних перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 5 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок.

При цьому строк складення акта (довідки) документальної перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого Податковим кодексом та Митним кодексом.

Пунктом 1.1. ДСТУ 4163-2003 (Уніфікована система Організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів) (далі - ДСТУ 4163-2003) передбачено, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі - організацій).

Підпунктом 4.1.7. пункту 4.1. ДСТУ 2732:2004 визначено, що підпис службового документа - реквізит службового документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили.

Таким чином, враховуючи наведені вимоги ПК України та Порядку № 727, а також приписи ДСТУ 4163-2003 та 2732:2004, підписання Акту перевірки посадовими особами контролюючого органу є основною умовою дійсності такого акту.

Проте, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, всупереч вищенаведеним нормам ПК України акт № 516/15-32-05-03-09/34319566 від 09.09.2020р. підписаний не усіма посадовими особами, які проводили перевірку. Зокрема, акт не підписано головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок фінансових установ управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС в Одеській області Ольгою Соц (т.1, а.с. 103).

У постанові Верховного Суду від 05.03.2020 р. у справі №826/16217/17 сформульовано правовий висновок, що відсутність підписів посадових осіб контролюючого органу у акті перевірки, які її проводили, робить такий акт нечинним, а тому останній не може слугувати підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень щодо нарахування платнику податків податкових зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2020р. посадовими особами відповідача було складено акт № 478/15-32-05-05/34319566 щодо ненадання первинних документів при проведенні позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Жилстройсервис-2» () (т.7, а.с. 232- 233), в якому зазначено щодо ненадання на запити розшифровки у розрізі контрагентів та податкових накладних (актів виконаних робіт та видаткових накладних) сум податку на додану вартість, заявлених в Додатку 2 до Декларації з ПДВ.

Проте, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Жилстройсервис-2» листом №99 від 01.09.2020р. були надані вищезазначені розшифровки, про що відповідачем зазначено в акті перевірки на сторінці 48 акта перевірки (т.1, а.с. 102).

Щодо надання розшифровок на повторний запит відповідача, позивач пояснив, що запитами відповідача від 25.08.2020р. контролюючий орган вимагав передачу копій документів всієї первинної документації з 11 контрагентами, що має значний обсяг у строк до 10 годин. Проте оброблення таких обсягів інформації є об`єктивно неможливим у встановлені посадовими особами податкового органу строки, тому позивач спочатку надавав первинну документацію, а на повторний запит - розшифровки.

Щодо тверджень відповідача про ненадання відповіді на запит від 02.09.2020р. позивач пояснив, що ТОВ «Жилстройсервис-2» надавалась письмова відповідь, проте запит надано в останній день перевірки та ревізор-інспектор відмовився приймати відповідь.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, перевірка проводилась у період з 25.08.2020р. по 02.09.2020р. (т.1 а.с. 56).

Згідно приписів п.85.4 ст. 85 ПК України відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Враховуючи, що запит відповідача від 02.09.2020р. направлений в останній день перевірки, тобто з порушенням п.85.4 ст. 85 ПК України, посилання відповідача на ненадання позивачем документів на такий запит є безпідставним.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу

Відповідно до п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За приписами п.198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Статтею 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких принципах: нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми; єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці; інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

Згідно п. 2.1, п.2.2, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р., первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Згідно з п. 2.8 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., додаткові вимоги до порядку створення первинних документів про касові і банківські операції, рух цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об`єктів майна передбачаються іншими нормативно-правовими актами.

За змістом акта перевірки, перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) встановлено її завищення на 3329664,21 грн., що призвело до завищення на цю суму показника рядка 19 Декларації за червень 2020 року (т.1, а.с. 65).

Зазначені висновки податковий орган обґрунтував посиланням на нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами: ТОВ «Альтеріас», ТОВ «Експреспол Строй», ТОВ «Югстрой Монтаж», ТОВ «Алмі Строй», ТОВ «Мегалайн Буд», ТОВ «Техпромпроект ЛТД».

Судом встановлено, що між ТОВ «Жилстройсервис-2» (замовник) та ТОВ «Альтеріас» (підрядник) укладено договори підряду на виконання комплексу робіт (гідроізоляція стелі, обслуговування машин та устаткування, виготовлення та монтаж металевих конструкцій, тощо) на об`єкті - « 24-поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом, м.Одеса, Французький бульвар, 60/1 за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1»: №01-11/04/19 від 11.04.2019р., №01/06-02/20 від 06.02.2020р., №01/16-04/20 від 16.04.2020р., №0101/19 від 24.01.2019р., №02-11/04/19 від 11.04.2019р., №02/16-04/20 від 16.04.2020р., №0201/19 від 24.01.2019р., №03-04/19 від 15.04.2019р., № 03-11/04/19 від 11.04.2019р., №0301/19 від 25.01.2019р., №05-12/19 від 05.12.2019р. з додатками (т.4, а.с. 200-249; т.5, а.с. 1-80; т.6 а.с. 103-125; т.7, а.с. 1-22, 118-122; а.с. 126-142, 174-179, 184-186).

Розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт .

За фактом виконання вищевказаних договорів сторонами складені акти виконаних будівельних робіт на загальну суму 27839622,80 грн., в т.ч. ПДВ 4 639937,13 грн. (т.5, а.с. 82-250; т.6, а.с. 1-97; т.6, а.с. 126-250; т.7, а.с. 23-117, 123-125, 143-173, 180-183, 187-188).

ТОВ «Жилстройсервис-2» проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.3, а.с. 229-251; т.4, а.с. 1-199; т. 6, а.с. 98-102).

За наслідками вказаних правовідносин ТОВ «Альтеріас» виписані на користь ТОВ «Жилстройсервис-2» відповідні податкові накладні, які зареєстровано у встановленому порядку.

Судом встановлено, що 10.09.2018р. між ТОВ «Жилстройсервис-2» (замовник) та ТОВ «Експреспол Строй» (підрядник) укладено договір підряду №10-09/18 щодо надання робіт з напівсухої стяжки підлоги поверхів на об`єкті « 24-поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1», за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання щодо виконання напівсухої стяжки підлоги поверхів об`єкта замовника (т.2, а.с. 111-125).

За фактом виконання вищевказаного договору сторонами складені акти приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 11937410,87 грн., в т.ч. ПДВ 1 989 568,47 грн. (т.2, а.с. 131- 210)

ТОВ «Жилстройсервис-2» проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.2, а.с. 211-244).

За наслідками вказаних правовідносин ТОВ «Експреспол Строй» виписані на користь ТОВ «Жилстройсервис-2» відповідні податкові накладні, які зареєстровано у встановленому порядку (т.2, а.с. 245-250; т.3 , а.с. 1-7).

Судом встановлено, що між ТОВ «Жилстройсервис-2» (замовник) та ТОВ «Югстрой Монтаж» (підрядник) укладено договори підряду на виконання оздоблювальних робіт, штукатурки стін, монтажних робіт, тощо на об`єкті - поліпшення об`єкту 24- поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом, м. Одеса, Французький бульвар, 60/1 та поліпшення об`єкту «Приміщення апартаментів, що складається з 297 відокремлених об`єктів» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1, а саме: №01/29-01/20 від 29.01.2020р., №02/29-01/20 від 29.01.2020р., №03-12/19 від 03.12.2019р., №03/29-01/20 від 29.01.2020р., №04/29-01/20 від 29.01.2020р., №06-02/20 від 06.02.2020р., №07-02/20 від 07.02.2020р., №16-04/20 від 14.04.2020р., №19-09/19 від 19.09.2019р., №14-11/19 від 14.11.2019р., №20-09/19 від 20.09.2019р., №22-08/19 від 22.08.2019р., №2/28-02/20 від 28.02.2019р., № 3/28-02/20 від 28.02.2019р., (т.1, а.с. 106-109, 126-129, 134-137, 145-148, 155-158, 163-166, 173-176, 181-184, 195-198, 215-218, 228-231, 238-241; т.2, а.с. 1-4, 6-9).

За умовами договорів обсяг та вартість послуг за цими договорами визначається у Додатку № 1 «Договірна ціна», який є невід`ємною частиною договору (т.1, а.с. 110-117, 130, 138-140, 159, 167-168, 177-179, 185-186, 199-204, 219-220, 232-233, 242-243; т.2, а.с.5, 10).

Здача-приймання робіт оформлюється підписанням актів приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в та Довідок про вартість виконаних робіт КБ-3.

За фактом виконання вищевказаних договорів сторонами складені акти виконаних будівельних робіт на загальну суму 4719061 грн., в т.ч. ПДВ 785516,17 грн. (т.1, а.с.118-124, 132, 142-143, 161-162, 170-171, 188-189, 206-210, 222-223, 235, 245-246; т.2, а.с. 13-14, 16).

ТОВ «Жилстройсервис-2» проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.1, а.с. 125, 133, 144, 150-154,180, 190-194, 211-214, 224-227, 236-237, 247-248; т.2, а.с. 11).

За наслідками вказаних правовідносин ТОВ «Югстрой Монтаж» виписані на користь ТОВ «Жилстройсервис-2» відповідні податкові накладні, які зареєстровано у встановленому порядку (т.2, а.с. 41-52).

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що контрагентом ТОВ «Югстрой Монтаж» з метою виконання зобов`язання за договорами з позивачем було також залучено ТОВ «Арія Строй Град».

Так, 07.10.2019р. між ТОВ «Югстрой Монтаж» (генпідряник) та ТОВ «Арія Строй Град»(субпідрядник) укладено договір підряду № 07-10/19, за умовами якого ТОВ «Югстрой Монтаж» замовлено роботи з оздоблення робіт на об`єкті « 24- поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1» (т.2, а.с. 19-25).

20.11.2019р. ТОВ «Югстрой Монтаж» (замовник) та ТОВ «Арія Строй Град»(підрядник) укладено договір підряду №20-11/19, за умовами якого ТОВ «Югстрой Монтаж» придбано роботи з поліпшення штукатурки стін сходового маршу правого боку від 1-го по 23-й поверх і сходовий марш виходу на покрівлю (т.2, а.с. 26-35).

25.09.2019р. між ТОВ «Югстрой Монтаж» (генпідряник) та ТОВ «Арія Строй Град»(субпідрядник) укладено договір підряду №25-09/19, за умовами якого ТОВ «Югстрой Монтаж» придбано роботи з оздоблення стін на об`єкті « 24- поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1» (т.2, а.с. 36-40).

Судом встановлено, що між ТОВ «Жилстройсервис-2» (замовник) та ТОВ «Алмі Строй» (підрядник) укладені договори підряду № 1-19/07/18 від 19.07.2018р. на виконання комплексу робіт з гідроізоляції балконів та торців балконів на об`єкті замовника - 24- поверховий оздоровчий комплекс з апартаментами та паркінгом, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1 (т.3, а.с. 9-23).

За фактом виконання вищевказаних договорів сторонами складені акти виконаних будівельних робіт на загальну суму 220966,96 грн., в т.ч. ПДВ 203494 грн. (т.3, а.с. 31-).

ТОВ «Жилстройсервис-2» проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.3, а.с. 34-38).

За наслідками вказаних правовідносин ТОВ «Алмі Строй» виписані на користь ТОВ «Жилстройсервис-2» відповідні податкові накладні, які зареєстровано у встановленому порядку (т.3, а.с. 39-91).

На підтвердження факту наявності у контрагента ТОВ «Алмі Строй» необхідних для виконання умов договору ресурсів, зокрема факту придбання останнім відповідних будівельних матеріалів надано засвідчені копії: відповіді на запит про надання інформації, договорів, видаткових накладних (т.3, а.с. 92-227).

Судом встановлено, що між ТОВ «Жилстройсервис-2» (замовник) та ТОВ «Мегалайн Буд» (виконавець) укладено договори підряду на розроблення проектної документації на виконання робіт з вентиляції, а саме: № 10-03/17 від 10.03.2017р., №10-07/17 від 10.07.2017р., за умовами яких замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з розробки робочої документації розділів АР, КЖ та КМ конструкцій козирка вхідної групи та покриття ресторану; на влаштування технічних приміщень в просторі між хвиле відбійною стіною і об`єктами берегоукріплення та влаштування залізобетонної плити басейну на об`єкті « 24-поверховий оздоровчий комплекс з апартаментами та паркінгом за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1» (т.2, а.с. 54-61, 69-70).

Згідно п.1.1 вказаних договорів, результатом робіт є розроблена проектна документація АР, КЖ та КМ стадії «Р» на будівництво об`єкта, затверджена замовником.

На підтвердження факту виконання зазначених договорів надано в тому числі копії робочої документації (т.2, а.с. 79-87).

За фактом виконання вищевказаних договорів сторонами складені акти здачі-прийняття робіт на загальну суму 132450,00 грн., в т.ч. ПДВ 22075,00 грн. (т.2, а.с. 64-65).

ТОВ «Жилстройсервис-2» проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.2, а.с. 66-68).

За наслідками вказаних правовідносин ТОВ «Мегалайн Буд» виписані на користь ТОВ «Жилстройсервис-2» відповідні податкові накладні, які зареєстровано у встановленому порядку (т.2, а.с. 87).

Судом встановлено, що 01.05.2017р. між ТОВ «Жилстройсервис-2» (покупець) та ТОВ «Техпромпроект ЛТД» (постачальник) укладено договір на поставку товару № 2404, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, який зазначений у специфікації, а покупець прийняти та оплатити такий товар. Найменування товару зазначено у специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору (т.2, а.с. 89-91).

За змістом п.п. 5.1, 5.3 зазначеного договору, товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем згідно з кількістю, вказаною у накладних.

На підтвердження факту виконання договору № 2404 від 01.05.2017р. надано засвідчені копії видаткових накладних № РН-0000175 від 12.05.2017р. на суму з ПДВ 141999,98 грн., №РН-0000665 від 07.11.2017р. на суму з ПДВ 25550,00 грн. (т.2, а.с. 92-93).

ТОВ «Жилстройсервис-2» проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.2, а.с. 94-95).

За наслідками вказаних правовідносин ТОВ «Техпромпроект ЛТД» виписано на користь ТОВ «Жилстройсервис-2» відповідну податкову накладну, яку зареєстровано у встановленому порядку (т.2, а.с. 109).

На підтвердження факту використання придбаного товару як замовником будівництва та його передачі своїм підрядникам, позивачем надано засвідчені копії первинної документації із ТОВ «Борстрой», ТОВ «Мегалайн Девелопмент» (т.2, а.с. 96-108).

Крім того, господарські операції, які податковим органом визнано «нереальними», товари, роботи та послуги, придбані ТОВ «Жилстройсервис-2» від ТОВ «Альтеріас», ТОВ «Експреспол Строй», ТОВ «Югстрой Монтаж», ТОВ «Алмі Строй», ТОВ «Мегалайн Буд», ТОВ «Техпромпроект ЛТД» знайшли відображення у конкретних результатах (отриманні проектної документації, будівельних матеріалів, будівельних робіт), що використані при будівництві об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1, який введено в експлуатацію, на підтвердження чого надано копії сертифікатів серії ІУ №41, серії ІУ №50 від 11.12.2018р., виданих Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.

З приводу недотримання сторонами форми актів КБ-2, позивач звернув увагу на те, що згідно положень чинного законодавства (п. 1.2. Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013) акт форми КБ-2 не є обов`язковим документом. Положення даного Стандарту мають обов`язковий характер лише для суб`єктів господарювання, що здійснюють будівництво за державні кошти.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 18 «Будівельні контракти», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 205 від 28.04.2001 р., яке визначає методологічні засади формування підрядниками у бухгалтерському обліку інформації про доходи та витрати, пов`язані з виконанням будівельних контрактів, та її розкриття у фінансовій звітності, ступінь завершеності робіт за будівельним контрактом може визначатися за одним з таких методів: вимірювання та оцінки виконаної роботи; співвідношення обсягу завершеної частини робіт та їх загального обсягу за будівельним контрактом у натуральному вимірі; співвідношення фактичних витрат з початку виконання будівельного контракту до дати балансу та очікуваної (кошторисної) суми загальних витрат за контрактом.

Для визначення обсягів підрядних робіт і проведення розрахунків за виконані підрядні роботи на будівництві за даними журналу обліку виконаних робіт шляхом їх вимірювання та оцінки складається Акт приймання виконаних підрядних робіт за типовою формою № КБ-2в і Довідка про вартість виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-3, які затверджені наказом Державного комітету статистики України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21 червня 2002 року № 237/5. Відображення в бухгалтерському обліку доходу підрядника та витрат забудовника в сумі вартості виконаних робіт здійснюється на підставі акта приймання виконаних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документу (форми); дату і місце складання; назву підприємства, установи, від імені якої складений документ; зміст, обсяг та підстава для здійснення господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи, що в межах спірних правовідносин роботи виконуються не за державні кошти, факт їх приймання-передачі оформлено актами, зміст яких відповідає приписам ч. 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р.

Відтак, суд відхиляє доводи податкового органу щодо обов`язковості складання за господарськими операціями позивача з вказаним контрагентом актів приймання виконаних будівельних робіт (типова форма №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (типова форма №КБ-3), які затверджені наказом Міністерством регіонального розвитку та будівництва України «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку будівництва» №554 від 04.12.09р., оскільки складання таких первинних документів не є обов`язковим, у разі якщо замовник не є державним підприємством, та розрахунки здійснюються не за бюджетні кошти. Оскільки, по об`єктах, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, типові форми застосовуються відповідно до умов договору.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 25.01.2020р. у справі № 826/20784/14.

Суд зазначає, що висновки податкового органу обгрунтовані зібраною податковою інформацією щодо контрагентів позивача. Проте, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові від 02.04.2020 року у справі №160/93/19.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позивачем виконано зобов`язання за договорами, укладеними з вищезазначеним контрагентом, про що свідчать належним чином оформлені первинні документи, які містять всі необхідні реквізити, передбачені п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підписані уповноваженими особами, підписи завірені відповідними печатками підприємств, тобто відповідають вимогам п. 201.1 та п.201.7 ст. 201 ПК України, що свідчить про реальність господарських операцій по виконанню зазначених договорів.

Наявні у позивача первинні документи щодо оспорюваних господарських операцій відповідають вимогам ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.ст. 44, 201 ПК України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Суд зазначає, що належних доказів, які б підтверджували викладені в акті висновки щодо завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 3 329 664, 21 грн., відповідачем не надано.

Як встановлено судом та протилежного не доведено відповідачем, надані позивачем документи, складені за результатами проведених операцій з вищезазначеним контрагентом, містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних господарських операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт поставки товарів, виконання робіт. Видані контрагентом позивача податкові накладні не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству.

Відповідачем не спростовано, що на момент складення податкових накладних за період, що перевірявся, вищевказані контрагенти позивача були зареєстровані як платники ПДВ та відповідно останні мали право на складання податкових накладних.

Суд зазначає, що в акті перевірки контролюючим органом зроблені висновки про те, що суб`єкти підприємницької діяльності (контрагенти) не мали об`єктивно необхідних умов для реального здійснення задокументованих з постачальниками та покупцями господарських операцій.

Посилання контролюючого органу на відсутність у контрагента позивача необхідних ресурсів суд не бере до уваги, оскільки вказана обставина документально не підтверджена, крім того, сама по собі не впливає на реальність здійснених господарських операцій. Також суд звертає увагу на принцип персональної відповідальності платника податку, згідно якого, право на отримання бюджетного відшкодування не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 08.10.2020 р. у справі №160/2352/19.

Доводи відповідача щодо відсутності у контрагентів позивача основних засобів, виробничих потужностей, трудових ресурсів тощо відхилено, оскільки наявність або відсутність матеріально-технічної бази у контрагента господарюючого суб`єкта не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього та не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними угодами або порушення позивачем правил оподаткування.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, базуються на припущеннях, а контролюючий орган без належного самостійного дослідження господарських операцій, дійшов хибного висновку про порушення позивачем ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-ХIV, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., п. 198.1 п.198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, абз. «в» п.200.4 ст. 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016р., завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить 100 тис. грн. та визначеного в додатку 2 до декларації з ПДВ за червень 2020 р. на 3 329 664, 21 грн.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі "Щокін проти України", зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на зазначене суд вважає, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 02.10.2020р. є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при прийнятті рішення суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Жилстройсервис-2» судовий збір у розмірі 21020,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Жилстройсервис-2" (65062, Одеська область, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 60/1; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.10.2020р., - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 02.10.2020р.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Жилстройсервис-2" (65062, Одеська область, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 60/1; ) судовий збір у розмірі 21020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.01.2021р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.