Справа № 640/5126/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Київ № 640/5126/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Київське науково-виробниче підприємство «Комета»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київське науково-виробниче підприємство «Комета» (далі - позивач/ ТОВ «КНВП Комета») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі- відповідач/ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.03.2019 №, №.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що висновки контролюючого органу, на яких ґрунтуються оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки фінансово-господарські операції позивача з контрагентами є реальними, що підтверджується, за твердженнями позивача, належним чином оформленою первинною документацією.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства обмеженою відповідальністю «Київське науково-виробниче підприємство «Комета» (код 35031624) з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Олтон-Буд» (код 40414126) за травень, червень 2016 року, з ТОВ «Елевтек Груп» (код 40518981) за серпень, вересень 2016 року та з ТОВ «Аркас-Трейд» (код 40560656) за листопад, грудень 2016 року, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємств за 2016 рік, результати якої оформлені актом від 07.02.2019 №32/26-15-14-07-02-10/35031624 (далі -акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «КНП «Комета»:

- п. 44.1. п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 79842,0 грн. за 2016 рік;

- п. 198.2, п. 198.3. п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 73928,0 грн., в тому числі: за травень 2016 року на суму 11233,00 грн.; за червень 2016 року на суму 12917,00 грн.; за серпень 2016 року на суму 8693,00 грн.; за вересень 2016 року на суму 19928,00 грн.; за листопад 2016 року на суму 6663,00 грн.; за грудень 2016 року на суму 14494,00 гривень.

На підставі вказаних висновків акта перевірки від 07.02.2019 №32/26-15-14-07-02-10/35031624, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 05.03.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 99803,00 грн., з яких 79842,00 грн. - за податковим зобов`язанням, 19961,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- від 05.03.2019 №, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 92410,00 грн., з яких 73928,00 грн. - податкове зобов`язання, 18482,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Приписами п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Таким чином фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 185.1. ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1. ст. 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п. 201.1., 201.4., 201.6. ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених п. 201.1. ст. 201 ПК України; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 200.1. ст. 200 ПК Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.1. ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, відповідно до п. 198.2., 198.3., 198.6. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 Кодексу).

З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як зазначено у частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з пунктом 1.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (далі - "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку"), записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.

Відповідно до пункту 2.1 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Отже, аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, перевіркою встановлені факти документального оформлення ТОВ «КНВП «КОМЕТА» операцій з придбання товарів у суб`єктів господарювання ТОВ «ОЛТОН-БУД» (код 40414126), ТОВ «ЕЛЕВТЕК ГРУП» (код 40518981) та ТОВ «АРКАС-ТРЕЙД» (код 40560656), за якими на підставі наданих до перевірки документів та податкової інформації, наявної в податковому органі, встановлено документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення, враховуючи викладене та з урахуванням вимог п. 44.1, п. 44.2 ст. 44. пп. 134.1.1. п. 134,1. ст. 134 Податкового кодексу України, контролюючим органом встановлено заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 443566,0 грн. за 2016 рік.

Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 встановлено його заниження на суму 79 842,00 грн. за 2016 рік, перевіркою правомірності визначення податкового кредиту позивача за період травень, червень, серпень, вересень, листопад та грудень 2016 року встановлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «ОЛТОН-БУД» (код 40414126), ТОВ «ЕЛЕВТЕК ГРУП» (код 40518981) та ТОВ «АРКАС-ТРЕЙД» (код 40560656) на загальну суму 73928,00 грн., в тому числі: за травень 2016 року на суму 11233,0грн.; за червень 2016 року на суму 12917,00 грн.; за серпень 2016 року на суму 8693,0 грн.; за вересень 2016 року на суму 19928,00 грн.; за листопад 2016 року на суму 6663,00 грн.; за грудень 2016 року на суму 14494,00 гривень.

Таким чином, у періоді, що перевірявся, встановлено наявність фінансово-господарських взаємовідносин між ТОВ «КНВП «КОМЕТА» та ТОВ «ОЛТОН-БУД» (код 40414126), ТОВ «ЕЛЕВТЕК ГРУП» (код 40518981) та ТОВ «АРКАС-ТРЕЙД» (код 40560656), які вплинули на визначення суми фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Так, ТОВ «Олтон-Буд» виписано ТОВ «КНВП «Комета» рахунок-фактури №101 від 27.05.2016 та видаткову накладну №101 від 27.05.2016 щодо придбання матеріалів: кабель ААБлУ 3*120, кабель ААБлУ 3*185, муфта з`єднувальна СТП -10-150/240, муфта КНТП 10-70/120, кабель АВВГ 4*120, кабель АВВГ 4*185, муфта ПСТ - 4*70/120 3*120+1*170, муфта ПСТ -4/7150/240 3*185+1*95, на загальну суму -67399,61 грн., в т.ч. ПДВ -11233,27 грн.

За відповідною операцією сформовано та зареєстровано податкову накладну №119 від 27.05.2016.

Також, ТОВ «Олтон-Буд» сформовані рахунок-фактура №260 від 29.06.2016 та видаткова накладна №260 від 29.06.2016 щодо придбання позивачем товару: кабель ААБлУ 3*120, кабель ААБлУ 3*240, муфта з`єднувальна СТП -10-150/240, муфта з`єднувальна СТП -10-70/120, кабель АВВГ 4*120, кабель АВВГ 4*70, муфта ПСТ-4*70/120, на загальну суму -77500,74 грн., в т.ч. ПДВ -12916,79.

За відповідною операцією сформовано та зареєстровано податкову накладну №389 від 29.06.2016.

Вищевказані видаткові накладні та податкові накладні ТОВ «Олтон-Буд» підписані від імені директора ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач, в подальшому, придбані товари матеріали використані позивачем в процесі здійснення господарської діяльності , згідно умов укладених договорів з ПАТ «Київенерго» №583/12-16 від 13.04.2016 та №1069/12-16 від 01.07.2016.

ТОВ «Елевтек Груп» виписано ТОВ «КНВП «Комета» рахунки -фактури №3956 від 15.08.2016 та видаткову накладну №395 від 15.08.2016 щодо придбання матеріалів: кабель АВВГ 4/240, кабель ААБлУ 3*185, муфта кінцева ПКВТП -1 150/240, муфта кінцева КНТП -10/70/120, муфта кінцева КНТП -10-150/240, на загальну суму 52159,10 грн., в т.ч. ПДВ -8693,18 грн., сформовано податкову накладну №105 від 15.08.2016; рахунок-фактура №555 від 12.09.2016 та видаткову накладну №555 від 12.09.2016 (номенклатура: кабель Xruhakxs -10 1*240/50, кабель ААБлУ 3*185, муфта з`єднувальна Polj 24/1-120-240), на загальну суму 31366,08 грн., в т.ч. ПДВ - 5227,68 грн., сформовано податкову накладну №122 від 12.09.2016; рахунок-фактуру №572 від 19.09.2016 та видаткову накладну №572 від 19.09.2016 (номенклатура: кабель ААБлУ 3*120, кабель ААБлГУ 3*120, муфта з`єднувальна СТП-10-70/120, муфта КНТП -10-70/120, муфта з`єднувальна СТП-10К-70/120), на загальну суму 15118,00 грн., в т.ч. ПДВ 2519,67 грн., сформовано податкову накладну №180від 19.09.2016; рахунок-фактуру №583 від 22.09.2016 та видаткову накладну №583 від 22.09.2016 (номенклатура: витратомір 655CDCA456 Ultraflow54 gp 50DN65*300, 2, 5), на загальну суму -20040,00 грн., в т.ч. ПДВ - 3340,00 грн.

Вищевказані видаткові накладні та податкові накладні ТОВ «Елевтек Груп» підписані від імені директора ОСОБА_2 .

В наданих поясненнях, позивач наголошує, що придбані матеріалі були використанні останнім в процесі господарської діяльності з іншими контрагентами.

Взаємовідносини з ТОВ «Аркас-Трейд» оформлені виписаними рахунком - фактурою №97 від 17.11.2016 та видатковою накладною № 97 від 17.11.2016 (номенклатура: кабель Xruhakxs-10 1/120/35, муфта з`єднувальна Polj 24/1-70-150, кабель ААБлУ 3*120, муфта ПСТ-4х150/240) на загальну суму -39979,58 грн., в т.ч. ПДВ - 6663,26 грн., складена податкова накладна №49 від 17.11.2016.

Також, ТОВ «Аркас-Трейд» сформовано рахунок-фактуру №296 від 19.12.2016 та видаткову накладну №296 від 19.12.2016 (номенклатура: муфта з`єднувальна СТП -10 150/240, муфта з`єднувальна Polj 24/1-70-150, муфта КНТП -10 150/240, муфта КНТП -10 70/120, кабель ААБлУ 3*120), на загальну суму -86963,11 грн., в т.ч. ПДВ - 14493,85 грн., складена податкова накладна №263 від 19.12.2016.

Вищевказані видаткові накладні та податкові накладні ТОВ «Аркас-Трейд» підписані від імені директора ОСОБА_3 .

Як зазначає позивач, в подальшому, придбані товари матеріали використані позивачем в процесі здійснення господарської діяльності , згідно умов укладених договорів з ПАТ «Київенерго» №583/12-16 від 13.04.2016 та №1069/12-16 від 01.07.2016.

Позивачем до матеріалів справи надано копії рахунків-фактур, видаткових накладних, договорів та актів приймання виконаних робіт з ПАТ «Київенерго» , ТОВ «Епіцентр-К», ТОВ «Предіум» тощо.

При наданні оцінки даних господарських операцій суд враховує, що сам факт наявності у позивача видаткових накладних, виписаних від імені постачальника, або інших документів, складених з посиланням на поставку товарів (послуг) не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Аналогічна позиція викладена у рішеннях Верховного Суду від 06 червня 2018 року справа №П/811/2247/14, від 04 квітня 2018 року справа №813/1687/17.

Так, судом встановлено, ухвалою Шевченківського районного сулу м. Києва від 08 жовтня 2018 року у справі №761/7686/18, набрала законної сили 16.10.2018, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 205 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Поряд з цим, вказаним рішенням встановлено, ОСОБА_1 не маючи наміру здійснювати господарську діяльність підприємства пов`язану з будівництвом житлових і нежитлових приміщень, зазначену у статутних документах ТОВ «Олтон-Буд», а також не маючи засобів для ведення господарської діяльності, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій як майбутнього засновника та власника вказаного підприємства, а також те, що вказане підприємство реєструється на нього для здійснення незаконної діяльності невстановленими особами, ОСОБА_1 погодився на таку пропозицію та надав невстановленій особі копії власного паспорту та копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків, яка згодом на підставі цих документів виготовила статут ТОВ «Олтон-Буд» затверджений Протоколом № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Олтон-Буд» від 07.04.2016 року;… в подальшому підписані ОСОБА_1 документи, невстановленою особою були подані до відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, де 08.04.2016 року було проведено реєстрацію юридичної особи ТОВ «Олтон-Буд», що в свою чергу надало можливість невстановленим особам використовувати ТОВ «Олтон-Буд» для прикриття незаконної діяльності - надання податкової вигоди іншим суб`єктам господарської діяльності під виглядом здійснення реальних фінансово-господарських операцій з купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей.

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2018 у справі №757/58449/17-к, набрав законної сили 16.06.2018. ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Судом встановлено, громадянка ОСОБА_3 у першій половині червня 2016 року у невстановленому слідством місці вступила у попередню змову з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_4 , який запропонував їй здійснити фіктивне підприємництво за винагороду, а саме створити суб`єкт підприємницької діяльності TOB «Аркас-Трейд» та зареєструвати дане підприємство на своє ім`я в органах державної влади, з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, на що остання знаходячись в тяжкому матеріальному становищі погодилась. Таким чином, ОСОБА_3 будучи зацікавленою в отриманні грошової винагороди, виконавши всі перелічені дії, запропоновані їй невстановленими особами, шляхом підписання установчих та реєстраційних документів як пособник сприяла створенню на своє ім`я фіктивного підприємництва суб`єкта підприємницької діяльності TOB «Аркас-Трейд». Не зважаючи на те, що вказане підприємство зареєстровано у державному органі влади, як суб`єкт підприємницької діяльності - юридична особа, ОСОБА_3 , як пособник взяла участь у його створенні та реєстрації не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої Статутом підприємства, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, тобто вчинила злочин у сфері господарської діяльності.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.04.2018 у справі №369/2278/18, набрав законної сили 10.10.2019, затверджено угоду від 28.02.2018 між обвинуваченим ОСОБА_2 та прокурором відділу прокуратури м. Києва юриста 2 класу ОСОБА_5 , ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч.1,2 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1 Кримінального кодексу України. Судом встановлено, в липні 2016 року, перебуваючи на території м. Києва (більш точний час та місце не встановлено), ОСОБА_2 повторно вступив у попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з приводу вчинення дій щодо перереєстрації на його ім`я суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «Елевтек Груп», без справжнього наміру здійснювати господарську діяльність, яка передбачена статутом даного Товариства, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Оцінюючи встановлені обставини, суд зазначає, у податковому обліку господарські операції та витрати за цими операціями, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. Податковий кредит, крім іншого, має бути обов`язково підтверджений податковою накладною.

Норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та право на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Водночас, сама наявність у платника податків первинних документів, які мають обов`язкові реквізити, визначені у законі, не є безумовною підставою для визнання правомірності формування податкового кредиту. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів. Якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 826/10170/17 щодо можливості декларування показників податкової звітності за підсумками господарських операцій з товариством, керівник якого визнаний винним у здійсненні фіктивного підприємництва. У вказаному судовому рішенні Верховний Суд зазначив, що вироком суду встановлено факт фіктивності реєстрації товариства, з яким позивач мав господарські відносини. Відтак, всі первинні документи, видані контрагентом позивача та підписані особою, яка визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 205 Кримінального кодексу України, як керівником, є неприйнятними за об`єктивним та суб`єктивним критеріями. Об`єктивний критерій полягає у встановлені в межах кримінального провадження обставин того, що це підприємство реальною діяльністю не займалось, здійснювало безтоварні операції, а суб`єктивний - у тому, що всі первинні документи, підписані особою, яка визнала підписання цих документів в межах здійснення не господарської діяльності, а вчинення злочину. Вважати документи контрагента позивача належними для формування витрат не вбачається можливим, з огляду на обов`язковість вироку у питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт фіктивного підприємництва визнаний вироком та встановлені ним обставини діянь вчинених певною особою у кримінальному провадженні доводить порушення публічного порядку, внаслідок чого посилання позивача на не встановлення вироком обставин та відсутність наслідків для вирішення адміністративного спору, є неприйнятним.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 280/546/19 також акцентовано увагу на тому, що первинні документи, виписані на операції з придбання послуг та товару у фіктивних підприємств, є неприйнятними за об`єктивним критерієм, оскільки ці товариства реальною господарською діяльністю не займалися, а були створені для проведення безтоварних операцій в цілях незаконної податкової мінімізації. Статус фіктивного підприємства цих товариств несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а господарські операції з їх задіянням не можуть бути визнані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи, що стосовно директорів контрагентів позивача - ТОВ «Олтон-Буд», ТОВ «Елевтек Груп», ТОВ «Аркас-Трейд» наявні вироки, якими вказаних осіб визнано винними у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, вбачається неправомірність формування позивачем показників податкової звітності на підставі первинних документів, які не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, відповідно посвідчувати факт придбання товарів/робіт/послуг.

За таких обставин, надані позивачем документи на підтвердження господарських правовідносин з таким контрагентом, не є належно оформленими первинними документами, оскільки не відповідають встановленим п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та частини другої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вимогам щодо їх складення і підписання повноважною особою платника податків, тому не можуть бути належним документальним підтвердженням проведення господарських операцій та підставою для формування показників податкової звітності.

Більше того, по вказаним господарським операціям позивачем не надано доказів поставки товарів та їх отримання уповноваженими особами, не надано документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальне виконання, а відтак, і не доведено того, що обумовлені правочином отримані товарно-матеріальні цінності та послуги надані саме цим контрагентами.

Натомість, згідно з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 280/546/19, встановлені у вироках факти фіктивного підприємництва виключають оцінку наданих позивачем первинних документів, виписаних за операціями з придбання послуг та товарів у цих товариств, як достовірних.

За таких обставин суд приходить до висновку, що надані ТОВ «КНВП «Комета» первинні документи щодо правовідносин з ТОВ «Олтон-Буд», ТОВ «Елевтек Груп», ТОВ «Аркас-Трейд» не є такими, що згідно зі ст. 44 Податкового кодексу України можуть бути підставою для обліку доходів та витрат товариства, відтак, не можуть бути враховані як юридично значимі документи на підтвердження виконання спірних операцій та, відповідно, для цілей відображення спірних операцій в бухгалтерському та податкового обліку.

Суд звертає увагу, що платнику необхідно застосовувати розумну обережність при укладенні договорів з постачальниками. Адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

Суд наголошує, що платник, який претендує на підтвердження обґрунтованості заявленої ним податкової вигоди первинними документами, повинен пересвідчитися у правильності оформлення таких документів та у достовірності наведених у цих документах відомостей. В інакшому випадку такий платник несе ризик у сфері податкових правовідносин, оскільки втрачає можливість підтвердити податковий кредит в силу відсутності належним чином оформлених первинних документів.

Натомість, позивачем також не було надано і будь - яких доказів, які б свідчили про виявлену ним належну обачність й обережність при виборі контрагентів, враховуючи відсутність в останніх достатніх трудових та матеріальних ресурсів (основних фондів) для проведення господарської діяльності, що в сукупності з встановленими обставинами справи та з урахуванням характеру спірних правовідносин, які склались у цій справі, також свідчить про обґрунтованість тверджень контролюючого органу про безпідставність формування податкового обліку позивача за господарськими операціями з ТОВ «Олтон-Буд», ТОВ «Елевтек Груп», ТОВ «Аркас-Трейд».

В площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків дійсно відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина 2 статті 77 КАС України). Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною 1 статті 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

З огляду на викладене, наведені у сукупності обставини та досліджені документальні докази суд вважає достатніми для висновку про те, що вищевказані господарські операції фактично не мали реального характеру, що, в сою чергу, доводить правомірність висновків контролюючого органу, які покладені в основу прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.03.2019 №, № є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Київське науково-виробниче підприємство «Комета» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян