Справа № 140/15950/20
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/15950/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Севен Палетс» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Севен Палетс» (далі - ТзОВ «Севен Палетс», позивач) звернулося в суд з позовом до Волинської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА205050/2020/000049/2 від 08.05.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА205050/2020/00911 від 08.05.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевіряючи декларацію та товаросупровідні документи, уповноваженою особою відповідача представнику позивача було надіслано вимогу пред`явити оригінали товаросупровідних документів та пред`явити товар до митного огляду. Вказані вимоги були негайно виконані. У свою чергу, після проведення огляду товару, пред`явлено вимогу надати висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та транспортні (перевізні) документи (договір на перевезення). Приводом для витребування вказаних документів виступило надумане припущення представника відповідача про різницю у вартості товару, зазначеній у фактурі №F0002/05/20 від 04.05.2020 та в експортній декларації від 04.05.2020. Однак, вказане твердження відповідача позивач вважає абсурдним, оскільки вартість товару у фактурі була вказана відразу у Євро, a y експортній декларації відбулося переведення вартості у злоті PL, a потім відповідач самовільно повторно перевірив вартість товару у євро просто поділивши суму з експортної декларації на курс Євро до злотого PL, при цьому у порушення законодавства не застосував курсові різниці. А тому, на думку позивача, відповідачем було сфабриковано причину для витребування додаткових документів.

Проте, виконуючи хоч і незаконні вимоги відповідача, але намагаючись мінімізувати ризики та шкоду виробництву через затягування розмитнення товару, представником позивача до Волинської митниці були додатково подані пояснення №08/05, проведено експертне товарознавче дослідження, надано висновок експерта №35/2020 від 08 травня 2020 року, додано Договір №4 від 04.05.2020 про перевезення вантажу транспортним засобом.

Згідно вказаних додаткових документів додатково підтверджувалася митна вартість товару, зазначена у поданих до Волинської митниці раніше документах.

Однак, отримавши документи, не беручи до уваги жодних пояснень, 08.05.2020 відповідачем було прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та винесено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. З вказаними діями та рішеннями посадової особи митного органу позивач не погоджується, оскільки вони є протиправними та порушують його законні права та інтереси.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки під час опрацювання поданих до митного оформлення документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР. Крім того, під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях було встановлено розбіжності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, а саме в фактурі F0002/05/20 від 04.05.2020 року вказана вартість 6324 Євро, проте в декларації країни відправлення вартість вказана 29 366 Польських злотих, що дорівнює 6442 євро (по курсу НБП на 04.05.2020 року 1 євро - 4,5582 злотих).

Представник відповідача вказує, що обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребовувати додаткові документи.

У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах декларанту направлено повідомлення з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортні (перевізні) документи (договір на перевезення). У відповідь на вказану вимогу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом було надіслано специфікація виробника та договір про перевезення вантажу транспортним засобом №4 від 04.05.2020, проте, висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару не були надані.

При цьому, представник відповідача звертає увагу, що в договорі заявці №4 від 04.05.2020 в пункті 1 сказано, що ФОП ОСОБА_1 повинен забезпечити завантаження/розвантаження товару. В довідці про транспортні витрати №24 від 05.05.2020 вказано, що навантажувальні роботи проводились за рахунок відправника. Відповідно до пункту 2.1 договору на перевезення №4 від 04.05.2020 прописано, що перевізник виконує для замовника зв`язані з перевезенням вантажу послуги та операції за окрему плату. Відповідно, до вищезазначеного сумніви митниці стосовно визначеної декларантом митної вартості задекларованого товару згідно МД№UА205050/2020/021543, не були спростовані. Крім того, представник відповідача звертає увагу суду, що твердження позивача щодо надання висновку експерта №35/2020 від 08.05.2020, не відповідають дійним обставинам справи, оскільки ні на вимогу митниці ні до митного оформлення вищевказаний висновок не був наданий.

Враховуючи вищезазначене, митну вартість на товар визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС МД митне оформлення яких здійснено раніше, а саме товар №1 за МД №UА205050/2020/21516від 07.05.2020року -3,77 євро/кг та товар №2 за МД №UA204120/2020/28898 від 02.04.2020, МД №UA209140/2020/33464 від 17.04.2020 року-1,8 євро/кг. З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив від 29.12.2020 представник позивача заперечує проти доводів і обставин викладених у відзиві на позовну заяву у повному обсязі та вважає їх необґрунтованими та такими, що не мають жодного відношення до суті спору з підстав викладених у позовній заяві.

Крім того, зазначає, що як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття стало встановлення відповідачем двох розбіжностей у поданих декларантом документах, a саме: 1. невідповідність вартості товару, вказаній у фактурі №F0002/05/20 від 04.05.2020 (6324,0 євро) та у експортній декларації (29 366 злотих PL) - як доведено вище, вказана розбіжність є припущенням представника відповідача, оскільки виникла внаслідок невірного конвертування валют (без застосування кypcoвиx piзниць); 2. у договорі-заявці №4 від 04.05.2020 в пункті 1 вказaнo, що ФOП ОСОБА_1 забезпечить завантаження/розвантаження, в довідці про транспортні витрати №24 від 05.05.2020 вказано, що навантажувальні роботи проводились за рахунок відправника. У пункті 2.1. договору №4 від 04.05.2020 перевезення вантажу транспортним засобом вказано, щo перевізник виконує для замовника пов`язані з перевезенням вантажу за окрему плату транспортно-експедиційні послуги та операції. Існування зазначеної розбіжності представник позивача вважає надуманим, a посилання на неї, як нa причину недійсності заявленої позивачем митної вартості товару - протиправне, оскільки, до функцій перевізника, зазначених у пункті 1 договору-заявки №4 від 04.05.2020 віднесено «забезпечення завантаження», що за своєю суттю передбачає - створити особі, якa буде проводити безпосереднє завантаження товару у транспортний засіб умови для виконання нею взятих зобов`язань. У даному конкретному випадку - надати можливість продавцю безпечно та безперешкодно завантажити товар у транспортний засіб та надати вказівки продавцю щодо правильного розміщення товару у транспортному засобі з метою безпечного перевезення вантажу.

Позивач вказує, що транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. А тому твердження відповідача, що згідно пункту 2.1. договору №4 від 04.05.2020 перевезення вантажу транспортним засобом перевізник виконав для замовника пов`язані з перевезенням вантажу за окрему плату транспортно-експедиційні послуги та операції, a саме завантаження - є безпідставним.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 03.03.2020 між покупцем ТзОВ «Севен Палетс» та продавцем ZAKLAD PRODUKCYJNO HANDLOWO USLUGOWY «JUNIT» KRZYSZTOF JEZIORSKI укладено договір купівлі-продажу товарів №03/03/2020 згідно якого, продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору. Найменування товару: вироби з металу. Конкретний асортимент товару визначається у рахунку фактурі, яка складається на кожну партію поставки товару.

07.05.2020 декларантом позивача було подано Волинській митниці Держмитслужби митну декларацію №UA205050/2020/021543 та комплект документів для митного оформлення ввезеного на територію України товарів, а саме арматура кріплення, фурнітура з недорогоцінних (чорних) металів: петлі до надставок, розміром 1,25 х 200 мм - 20000 комплектів; (в комплект входить праве і ліве крило та блокуючий дріт) матеріал виготовлення - оцинкована сталь товщиною - 1,25 мм; петля до дошки 200 мм з простим дротом діаметром 3,8 мм; та вироби з недорогоцінних (чорних) металів: заклепка частково порожниста діаметром 5/26 мм - 700 кг; виготовлена з напівм`якого дроту, сталь чорна, являє собою частково, знизу, на половину порожнистий циліндричний виріб зі стальною пласкою шляпкою, без різьби. Згідно МД №UA205030/2020/021543 митну вартість вказаного товару визначено за 1 методом за ціною договору та заявлено на рівні 192039,16 грн.

Під час опрацювання документів поданих позивачем для здійснення митного контролю та митного оформлення, відбулося спрацювання наступних профілів ризику:

105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»;

106-2 - «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»;

117-2 - «Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці для перевірки числового значення заявленої митної вартості».

Митним органом декларанту були надіслані електронні повідомлення, зі змісту яких вбачається, що відповідач просив пред`явити для митного огляду товар, а також просив надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортні (перевізні) документи (договір на перевезення).

Повідомленням від 08.05.2020 позивач повідомив митний орган, що під час митного оформлення товару згідно МД №UA205050/2020/021543 від 07.05.2020 до митного органу було подано усі об`єктивно можливі, достатні та достовірні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Також вказано, що 01.04.2020 позивачем здійснювалось ідентичне митне оформлення вантажу МД №UA205050/2020/018599 від 01.04.2020, де повністю співпадають вагові, кількісні, якісні та цінові характеристики товару, що імпортується, де також проводилась перевірка правильності визначення митної вартості та отримано підтвердження заявленої митної вартості. Крім того, повідомлено, що позивачем було проведено експертне товарознавче дослідження та надано висновок експерта, а також наданого договір перевезення вантажу транспортним засобом.

08.05.2020 митниця прийняла рішення №UA205050/2020/000049/2 про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що в поданих до оформлення документах наявні розбіжності, зокрема, у фактурі F0002/05/20 від 04.05.2020 вказана вартість 6324 євро, в експортній декларації вартість 6442 євро (по курсу НБП на 04.05.2020 1 євро - 4,5582 злотих). Крім того зазначено, що в договорі заявці №4 від 04.05.2020 в пункті 1 сказано, що ФОП ОСОБА_1 повинен забезпечити завантаження/розвантаження товару. В довідці про транспортні витрати №24 від 05.05.2020 сказано, що навантажувальні роботи проводились за рахунок відправника. В пункті 2.1 договору на перевезення №4 від 04.05.2020 прописано, що перевізник виконує для замовника звязані з перевезенням вантажу послуги та операції за окрему плату.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом. Відповідно до цінової інформації ЄАІС митна вартість становить: - товар №1 (МД № UA205050/2020/21516 від 07.05.2020 - 3,77 євро/кг); товар №2 (МД № UA204120/2020/28898 від 02.04.2020, № UA209140/2020/33464 від 17.04.2020 - 1,8 євро/кг).

Крім того, в даному рішенні зазначено, що митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Також, роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 МК України.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00911. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідності до рішення про визначення митної вартості від 08.05.2020 №UA205050/2020/000049/2.

Як вбачається з митної декларації від 12.05.2020 №UA205050/2020/021894 товар було випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 року №4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, а саме арматура кріплення, фурнітура з недорогоцінних (чорних) металів: петлі до надставок, розміром 1,25 х 200 мм - 20000 комплектів; (в комплект входить праве і ліве крило та блокуючий дріт) матеріал виготовлення - оцинкована сталь товщиною - 1,25 мм; петля до дошки 200 мм з простим дротом діаметром 3,8 мм; та вироби з недорогоцінних (чорних) металів: заклепка частково порожниста діаметром 5/26 мм - 700 кг; виготовлена з напівм`якого дроту, сталь чорна, являє собою частково, знизу, на половину порожнистий циліндричний виріб зі стальною пласкою шляпкою, без різьби та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Однак, суд зазначає, що зазначена позивачем у митній декларації вартість імпортованого товару підтверджується рахунком-фактурою F0002/05/20 від 04.05.2020; автотранспортною накладною б/н від 04.05.2020; сертифікатом з перевезення (походження) товару форми EUR.l PL/MF/AR 0383613; прейскурантом виробника товару від 01.01.2020; доповненням до зовнішньоекономічного договору №1 від 04.05.2020; зовнішньоекономічним договором (контрактом) купівлі-продажу №03/03/2020 від 03.03.2020.

В електронному повідомленні декларанту та в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем вказано на розбіжності у поданих декларантом документах, а саме в фактурі F0002/05/20 від 04.05.2020 вказана вартість 6324 євро, в експортній декларації вартість 6442 євро (по курсі НБП на 04.05.2020 1 євро - 4,5582 злотих).

З даного приводу суд зазначає, що в силу приписів частини третьої статті 53 МК України, законодавцем дано право вимагати від декларанта додаткові документи лише в разі, якщо розбіжності містяться тільки в документах, зазначених у частині другій цієї статті, при цьому документ про наявність розбіжностей в якому зазначає відповідач, а саме експортна декларація, до переліку наведеного в частині другій статті 53 МК України не входить. Крім того, суд звертає увагу, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюєтеся відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування ПДВ. Суд зазначає, що вартість імпортованого товару визначено у євро, тоді як у експортній декларації вартість зазначено у злотих, при перевірці задекларованої митної вартості відповідачем здійснено повторне переведення вартості товару зі злотих у євро та встановлено незначне відхилення. Разом з тим, суд звертає увагу на курсові різниці, які не були враховані відповідачем при повторному переведенні вартості імпортованого товару зі злотих у євро.

Щодо твердження представника відповідача, що в договорі заявці №4 від 04.05.2020 в пункті 1 сказано, що ФОП ОСОБА_1 повинен забезпечити завантаження/розвантаження товару, у свою чергу, в довідці про транспортні витрати №24 від 05.05.2020 сказано, що навантажувальні роботи проводились за рахунок відправника, в пункті 2.1 договору на перевезення №4 від 04.05.2020 прописано, що перевізник виконує для замовника зв`язані з перевезенням вантажу послуги та операції за окрему плату суд зазначає наступне.

Зокрема, відповідно до пункту 4.2 договору купівлі-продажу товарів №03/03/2020 базисні умови поставки за цим договором підпорядковуються Міжнародним правилам інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» (редакція 2010 року). Поставка здійснюється на умовах FCA Konopiska.

Суд звертає увагу, що правила «Інкотермс» це офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, які полегшують ведення міжнародної торгівлі. Посилання на правила «Інкотермс» у договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін і зменшує ризик юридичних ускладнень, тому що дозволяє значною мірою усунути невизначеність, пов`язану з неоднаковою інтерпретацією таких термінів у різних країнах.

За умовами поставки FCA продавець зобов`язується доставити другій стороні вантаж, який вже пройшов митне очищення, доставивши його в зазначений ним місце. Від обраного місця залежить і розподіл між сторонами ризиків і витрат, оскільки саме в цей момент вони переходять від продавця до покупця. Так, якщо поставка оформляється в приміщенні продавця або в іншому нейтральному місці, то за навантаження товару несе відповідальність продавець. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.

У свою чергу, відповідно до договору-заявки №4 від 04.05.2020 ФОП ОСОБА_1 повинен забезпечити завантаження/розвантаження та виконання митного оформлення всіх необхідних документів при виконанні перевезень: впродовж 48 годин на території України та 48 годин на території інших країн. Суд звертає увагу, що покладення на ФОП ОСОБА_1 обов`язку забезпечити завантаження/розвантаження товару не означає безпосереднє виконання перевізником робіт пов`язаних з завантаженням/розвантаженням імпортованого товару, а лише створення умов для виконання відправником послуг пов`язаних завантаженням товару.

Крім того, відповідно до договору №4 від 04.05.2020 про перевезення вантажу транспортним засобом, який був укладений між позивачем (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (перевізник), перевізник бере на себе зобов`язання доставляти та отримувати ввірений йому для перевезення вантаж (згідно з транспортною накладною) транспортним засобом до пункту призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник зобов`язується своєчасно сплачувати перевізнику вартість наданих послуг (пункт 1.1 договору). Перевізник виконує для замовника пов`язані з перевезенням вантажу за окрему плату транспортно-експедиційні послуги та операції (пункт 2.1 договору).

Відповідно до довідки від 05.05.2020 про транспортні витрати, транспортні витрати, згідно договору заявки №4 від 04.05.2020 по перевезенню вантажу Конопіска-Ягодин становлять 8000,00 грн. Крім того, у даній довідці чітко вказано, що навантажувальні роботи проводились за рахунок відправника.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини, суд не вбачає розбіжностей у поданих документах, оскільки перевізник ФОП ОСОБА_1 згідно поданих документів лише виконав операції пов`язані з перевезенням вантажу, тоді як відправником було здійснено безпосереднє завантаження товару.

Враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 року у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 року у справі № 820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Суд зазначає, що відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. Відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати.

У свою чергу, суд не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування таких додаткових документів, як висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. З даного приводу суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Щодо транспортних (перевізних) документів (договору перевезення), то суд зазначає, що декларантом позивача була надано митному органу договір перевезення вантажу транспортним засобом №4 від 04.05.2020 та довідку про транспортні витрати від 05.05.2020, які не містили у собі розбіжностей та повністю підтверджували вартість понесених позивачем транспортних витрат, що були включені у митну вартість імпортованого товару.

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості вказано, що відповідач митну вартість визначив за другорядним методом - резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем вказано, що відбулось спрацювання системи управління ризиками. Однак, слід зазначити, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Крім того, у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості посадовою особою контролюючого органу зазначено, що митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС, однак, суд вважає за доцільне наголосити, що відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій.

Щодо митних декларацій, які були використані відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення, суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесені спірного рішення відповідач спирався не на документи, подані декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товарів.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у оскаржуваному рішенні, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 08.05.2020 №UA205050/2020/000049/2 є необґрунтованим та безпідставним, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним та скасувати, а позов задовольнити. Зважаючи на те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00911 видана у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 08.05.2020 №UA205050/2020/000049/2, яке є протиправним, тому суд вважає, що наявні підстави для визнання її протиправною та скасування. Отже, з урахуванням наведеного позов належить задовольнити.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 4204,00 грн., сплачений відповідно до платіжних доручень від 06.11.2020 №522 та від 23.11.2020 №551. Доказів понесення інших витрат матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби від 08 травня 2020 року № UA205050/2020/000049/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА205050/2020/00911.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Севен Палетс» (44622, Волинська область, Маневицький район, село Троянівка, вулиця Колківська, будинок 56, офіс 1, ) судовий збір у розмірі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко