Справа № 160/4284/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року

м. Київ

справа № 160/4284/19

адміністративне провадження № К/9901/7311/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л.В.,

суддів: Стрелець Т.Г., Стеценка С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року (головуючий суддя Боженко Н.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року (головуючий суддя: Баранник Н.П., судді: Малиш Н.І., Щербак А.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Установлені судами фактичні обставини справи, короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

10 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі- відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якому просив:

- відповідача здійснити перерахунок та виплату донарахованих сум пенсії ОСОБА_1 з 29 серпня 2013 року по 23 липня 2017 року з врахуванням страхового стажу за списком № 1 періодів роботи: 25.12.1989-08.01.1990 - на посаді учня гірничого робітника з повним робочим днем під землею; 09.01.1990-11.02.1990 -навчання на курсах при Стаханівському філіалі учбово-курсового комбінату з відривом від роботи по професії підземний гірничий робітник; 12.02.1990-23.04.1990 - навчання на курсах у Брянському філіалі учбово-курсового комбінату з відривом від роботи по професії гірничий робітник по ремонту гірничих виробок третього розряду; 24.04.1990-29.10.1990 - на посаді підземного гірничого робітника по ремонту гірничих виробок третього розряду з повним робочим днем під землею; 28.11.1990-07.01.1991 - на посаді гірничого робітника очисного вибою по третьому розряду з повним робочим днем в шахті; 08.01.1991 - 19.02.1991 - на посаді стажиста машиніста навантажувально-транспортної машини по четвертому розряду з повним робочим днем у шахті; 20.02.1991 - 31.05.1994 - на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини по четвертому розряду з повним робочим днем у шахті;01.06.1994 - 30.09.1994 - на посаді гірничого робітника очисного вибою по четвертому розряду з повним робочим днем під землею; 01.10.1994 - 30.09.1995 - на посаді гірничого робітника очисного вибою по четвертому розряду з повним робочим днем під землею; 05.04.1996 - 04.06.1996 - на посаді гірничого робітника очисного вибою з повним робочим днем під землею; 01.06.2004 - 02.10.2004 - на посаді машиніста породо-доставочної машини з повним робочим днем під землею; 14.11.2004 -31.12.2004 - на посаді машиніста породо-доставочної машини з повним робочим днем під землею; 15.04.2008-18.06.2009 - на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини шостого розряду з повним робочим днем під землею; 29.07.2009 - 13.04.2010 - на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини шостого розряду з повним робочим днем під землею; 16.04.2010-14.07.2011 - на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини шостого розряду з повним робочим днем під землею; 26.07.2011-17.07.2013 - на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини шостого розряду з повним робочим днем під землею; 18.07.2013 - 31.07.2013 - на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини шостого розгляду з повним робочим днем під землею.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014 у справі № 204/9564/13-а позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська задоволено, та зобов`язано призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно за списком № 1 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення до пенсійного органу. На виконання зазначеного рішення суду, ОСОБА_1 призначена пільгова пенсія за віком по списку № 1, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 29.08.2013. Але, при призначенні пенсії позивачу враховані не всі періоди його роботи. Вважаючи такі дії органу пенсійного фонду неправомірними, з метою захисту своїх законних прав звернувся до суду з позовом, в якому, серед іншого просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області перерахувати та виплатити недоплачену суму пенсії з 24.07.2017. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі № 804/1466/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, та зобов`язано перерахувати і виплатити недоплачену суму пенсії з 24.07.2017, з врахуванням страхового стажу за списком № 1 спірних періодів. Позивач зазначив, що станом на 29.08.2013 та до 23.07.2017 пенсія ОСОБА_1 відповідно до положень законодавства повинна була бути розрахована з урахуванням стажу 31 рік 03 місяць 05 днів, у тому числі за списком № 1 - 21 рік 07 місяців 05 днів. Позивач вважає, що його права порушені з дати призначення пенсії. Таке порушення підтверджується судовим рішенням по справі № 804/1466/18, яке набуло законної сили.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 позов ОСОБА_1 залишений без розгляду на підставі пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з цим позовом.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 03.12.2019 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 залишив без змін.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, виходив із того, що пенсія є періодичним щомісячним платежем, а тому її розмір був відомий позивачу щомісячно при її отриманні. Суди також зазначили, що посилання позивача на те, що встановлений статтею 122 КАС України строк не застосовується до спірних правовідносин з огляду на статтю 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є безпідставними, оскільки за змістом наведених норм, строк звернення до суду не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, у спірних же правовідносинах суми недоплаченої пенсії не були нараховані пенсійним органом до 24.07.2017.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції та постановою апеляційного суду, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами при ухваленні оскаржуваних рішень не враховані положення частини 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в тій частині, що вказана норма закону не визначає, що суми пенсії виплачуються без обмеження строком тільки у випадку, коли такі суми пенсії були нараховані, але не виплачені.

Відповідач надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, за змістом якого заперечує проти її задоволення в повному обсязі. В обґрунтування доводів відзиву ГУ ПФУ в Дніпропетровській області посилається на те, що позивач не звертався до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії за період з 29.08.2013 по 23.07.2017, а отже позовні вимоги є передчасними. Відповідач також покликається на те, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду з цим позовом є обґрунтованим, оскільки судами правильно враховано, що строком не обмежується звернення до суду за захистом права на виплату нарахованих сум пенсії, а в даному випадку спір виник щодо перерахунку пенсії за попередній період.

Провадження в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 24.03.2020 відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 .

Ухвалою від 26 січня 2020 року Верховний Суд призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 січня 2021 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Стрелець Т.Г., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Касаційне провадження у справі відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана на судове рішення, право на касаційне оскарження якого передбачено частиною 2 статті 328 КАС України.

Підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначеного у частині 3 статті 328 КАС України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абзац 2 пункту 4 частини 4 статті 328 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 призначена пільгова пенсія за віком по Списку № 1 згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення» з 29.08.2013.

При призначенні пенсії ОСОБА_1 вона розрахована із загального стажу роботи 26 років 10 місяців 20 днів, у тому числі по Списку № 1 - 10 років 2 місяці 3 дні. При цьому, періоди роботи позивача: 01.06.2004-02.10.2004, 14.11.2004-31.12.2004, 15.04.2008-18.06.2009, 29.07.2009-13.04.2010, 16.04.2010-14.07.2011, 26.07.2011-31.12.2011, 01.05.2012-30.06.2012, 01.11.2012-30.11.2012 до страхового стажу не зараховані.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі № 804/1466/18 за позовом ОСОБА_1 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи позивача до стажу підземної роботи за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити недоплачену суму пенсії ОСОБА_1 з 24.07.2017, з врахуванням страхового стажу за списком № 1 вказаних періодів.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 набрало законної сили 08.05.2018.

Позивач, посилаючи на те, що судовим рішенням у справі № 804/1466/18 встановлена протиправність дій відповідача щодо не зарахування періодів його роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії, в той час як він мав право на врахування цих періодів до стажу при призначенні пенсії, 10.05.2019 року звернувся до суду з цим позовом, в якому просить провести перерахунок пенсії з 29.08.2013 року по 23.07.2017.

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строку звернення до суду, Верховний Суд звертає увагу на те, що застосування строку звернення до адміністративного суду передує вирішенню спору по суті.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України, згідно з частиною 3 якої встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строки, за які підлягає виплаті пенсія, врегульовані також нормами законодавства у сфері соціального захисту, які є спеціальними відносно правовідносин, що склались між позивачем і відповідачем та є спірними у цій справі.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі-Закон № 1788-ХІІ) нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058-ІV) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

За правилами частини 3 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі- Закон № 2262-ХІІ) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до статті 55 цього Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, норми спеціального законодавства у сфері соціального захисту, які виключають застосування обмеження строком, стосуються саме нарахованих сум пенсій за минулий час, які не виплачені з вини пенсійного органу.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що пенсійний орган не врахував йому при призначенні пенсії періоди страхового стажу, які були спірними. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі № 804/1466/18, яке набуло законної сили 05.05.2018, відповідача зобов`язано перерахувати та виплатити недоплачену суму пенсії ОСОБА_1 з 24.07.2017. Позивач вказує, що його права порушені з дати призначення пенсії, тому заявим позовні вимоги за період з 29.08.2013 по 23.07.2017.

На обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач посилався на положення статті 46 № 1058-ІV та частини 2 статті 87 Закону № 1788-ХІІ та зазначив, що пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Проте, положення статті 46 № 1058-ІV та частини 2 статті 87 Закону № 1788-ХІІ не підлягають застосуванню до правовідносин, з приводу яких виник спір у цій справі, через те, що приписи цих норми законодавства регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, але не виплачених з вини ПФУ.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа № 21-329а13), постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року по справі № № 510/1286/16-а, в постановах Верховного Суду від 23 жовтня, 11 та 20 грудня 2018 року (справи №№ 727/627/17, 425/1998/16-а, 712/7831/16-а) та від 18 квітня 2019 року по справі № 199/154/17-а.

Отже, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають строки звернення до суду, передбачені статтею 122 КАС України, яка передбачає, що початком перебігу строку звернення до адміністративного суду є момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні пенсії, відповіді від органу ПФУ на запит щодо розміру пенсії, документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Виходячи з фактичних обставин у цій справі, встановлених судами, характеру спірних правовідносин, Суд приходить до висновку, що позивач міг дізнатись про наявність у нього права на нарахування пенсії в розмірі, виходячи із повного страхового стажу, при призначенні та отриманні ним пенсії у 2014 році (пенсія призначена на виконання рішення суду від 31.01.2014). Крім того, у цій справі колегія суддів також враховує, що у листопаді 2017 року позивачем було отримано лист від Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 08.11.2017 № Д-281-1/17, в якому зазначено, що пенсія ОСОБА_1 розрахована із загального стажу роботи 26 років 10 місяців 20 днів, у тому числі по Списку № 1 - 10 років 2 місяці 3 дні (або 442 місяці). У лютому 2018 року позивач у справі 804/1466/18 оскаржив дії та рішення пенсійного органу щодо періодів стажу, які зараховані для призначення йому пенсії, а 8 травня 2018 року рішення у цій справі, яким відповідача зобов`язано зарахувати спірні періоди роботи позивача до його стажу для призначення пенсії, набули законної сили.

Таким чином, про порушення свого права ОСОБА_1 міг дізнатись у 2014 році при отриманні пенсії, і безумовно дізнався про призначення йому пенсії у неналежному розмірі, отримавши у листопаді 2017 лист від Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, про що свідчить його подальше звернення у лютому 2018 року до суду з позовом, в якому серед іншого, ОСОБА_1 заявляв вимоги про перерахунок і виплату йому пенсії, але з 24.07.2017.

З позовом у цій справі про здійснення перерахунку і виплати пенсії за період з 29.08.2013 по 23.07.2017 позивач звернувся до суду тільки 10.05.2019.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачем пропущений строк на звернення до суду з цим позовом.

Строки мають важливе значення для захисту порушених прав та адміністративного судочинства. У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

Дотримання строків звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, гарантує юридичну визначеність спірних публічно-правових відносин, стабільність функціонування суб`єктів владних повноважень, збереження доказів, дисциплінує учасників адміністративного процесу й унеможливлює зловживання процесуальними правами. Додержання строків звернення до суду з позовом є одним із забезпечувальних факторів реалізації права на звернення до суду, визначеного в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; статті 55 Конституції України; частині першій статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України; рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Airey v. Ireland", "Ganci v. Italy", "Golder v. the United Kingdom", "Hadjianastassiou v. Greece", "Kreuz v. Poland", "Le Compte, Van Leuven And De Meyere v Belgium" (§ 51).

Крім того, слід зазначити, що, ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами першої та апеляційної інстанції.

З огляду на викладене Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, дійшли обґрунтованого висновку про пропуск строку звернення до суду, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення апеляційного адміністративного суду, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року по справі 160/4284/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя- доповідач: Л.В. Тацій

Судді: Т.Г. Стрелець

С.Г. Стеценко