Справа № 420/4419/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/4419/20

Категорія: 106030000 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 05.08.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Домусчі С.Д.

Лук`янчук О.В.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції (далі ГУНП) в Одеській області про:

- визнання протиправною бездіяльність ГУНП в Одеській області щодо нездійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язання ГУНП в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у поліції за період з 03 січня 2020 року по 27 лютого 2020 року в розмірі 30 431,52 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що в день її звільнення зі служби в поліції належна сума одноразової грошової допомоги при звільненні з поліції в розмірі 77 749,74 грн. виплачена не була. Остаточний розрахунок при звільненні з поліції ГУНП в Одеській області проведено лише 28 лютого 2020 року. При цьому, непоширення норм КЗпП України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці. Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в поліції (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. В той же час такі питання врегульовані КЗпП в Україні. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у визначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Загальним періодом затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з поліції є період з 03 січня 2020 року по 27 лютого 2020 року (56 днів), а сума коштів яка підлягає нарахуванню за затримку складає 30 431,52 грн. (56 днів * 543,42 грн.).

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення, при цьому нараховується і сплачується за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті на утримання Національної поліції України. Діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби. Крім того, за загальним правилом пріоритетним є норми спеціального законодавства, а трудове підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Тобто, оскільки законодавством не встановлено строків виплати такої допомоги, застосування до спірних правовідносин положень ст. 117 КЗпП України є неможливим. За таких підстав, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відповідачем не спростовано доводи позовної заяви. При цьому, непоширення норм КЗпП України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці та порядку вирішення спорів щодо оплати праці. Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні зі служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства, тому застосуванню підлягає КЗпП. Крім того, відповідач не вірно тлумачить поняття середнього заробітку за час розрахунку при звільненні з поліції трактуючи його то як компенсація, то як грошове забезпечення.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ГУНП в Одеській області (, адреса місцезнаходження: вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Одеській області щодо нездійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУНП в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у поліції за період з 03 січня 2020 року по 27 лютого 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУНП в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУНП в Одеській області зазначає, що одноразова грошова допомога при звільненні зі служби не входить до складу грошового забезпечення поліцейських, діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби. Крім того, апелянт зазначає, що грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення, тобто одноразова грошова допомога була виплачена позивачу при надходженні фінансування.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі ГУНП в Одеській області доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУНП в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 проходила службу в ГУНП в Одеській області.

Наказом ГУНП в Одеській області від 27 грудня 2019 року №1781о/с відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст. 77 (через хворобу) підполковника поліції ОСОБА_1 , інспектора з ювенальної превенцїї сектору превенцїї №1 Малиновського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області, з 02 січня 2020 року.

Наказом ГУНП в Одеській області від 17 січня 2020 року внесено зміни до пунктів наказів ГУНП в Одеській області від 27 грудня 2019 року №1781о/с в частині звільнення: підполковника поліції ОСОБА_1 , інспектора з ювенальної превенцїї сектору превенцїї №1 Малиновського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області. Уважати звільненою з 02 січня 2020 року.

В лютому 2020 року ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у поліції, яку виплачено 28 лютого 2020 року.

05 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до ГУНП в Одеській області зі зверненням в якому просила нарахувати та виплатити середньомісячне грошове забезпечення середній заробіток за весь час затримки належних до виплат при звільненні зі служби в поліції коштів з 03 січня 2020 року по 28 лютого 2020 року.

12 березня 2020 року ГУНП в Одеській області листом №14/51/зі надано відповідь, в якій повідомлено, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні проведено відповідно до ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Інші регламентуючі документи стосовно нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відсутні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що одноразова грошова допомога при звільненні зі служби є додатковим видом грошового забезпечення, а тому повинна бути виплачена не пізніше останнього дня служби. Не проведення з вини відповідача виплати одноразової грошової допомоги у день звільнення є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ч.ч.1, 4 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", п.4 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", п.10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, п.3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських", затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06 квітня 2016 року.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 КАС України).

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-XII), особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 07 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з ч.4 ст. 9 Закону №2262-XII, виплата зазначеної в ч.ч.1 та 2 цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до ч.5 ст. 9 Закону №2262-XII, поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених ч.ч.1 та 2 цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі Порядок №393).

Згідно п.10 Порядку №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до п.3 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських" №260 від 06 квітня 2016 року (далі Порядок №260), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п.4 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З урахуванням положень п.3 розділу І Порядку №260, колегія суддів констатує, що до складу грошового забезпечення входять, зокрема, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби також є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення і ГУНП в Одеській області, у структурі якого працював позивач, як роботодавець, і як орган, до відання якого віднесено виплату цієї допомоги, зобов`язане її виплатити.

Ця обставина під час розгляду справи сторонами не оспорювалась та не підлягала доказуванню в силу положень ст. 72 КАС України. Однак, вказана виплата здійснена не у день звільнення, а 28 лютого 2020 року.

Апелянт вірно зазначає, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати одноразової грошової допомоги при звільненні) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

Водночас, вказані законодавчі акти визначають, що така допомога виплачується особам, які звільняються зі служби. Отже, допомога при звільненні має бути виплачена не пізніше дня звільнення зі служби.

Колегія суддів зауважує, що оскільки спеціальним законодавством питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейського спеціальним законодавством не врегульовано, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України, зокрема ст. 117, яка передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Передбачена ста. 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Вказаний законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення.

Таке правове регулювання відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постановах від 18 квітня 2019 року (К/9901/34490/18), від 29 січня 2020 року (К/9901/17285/19).

За таких обставин, колегія суддів зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги про те, що на спірні правовідносини не поширюються норми КЗпП України, а спеціальним законодавством не визначено час, коли така виплата відповідачем повинна бути здійснена.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в спірних правовідносин є підтвердженим факт вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не виплати позивачу вчасно одноразової грошової допомоги при звільненні, в зв`язку з чим з останнього підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки такої виплати, тобто з 03 січня 2020 року по 27 лютого 2020 року.

Відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати вказаної допомоги при звільненні також не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 січня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Домусчі С.Д.

Суддя: Лук`янчук О.В.