Справа № 420/8837/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8837/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сердюк І.С.

сторін:

позивач: Рублевський А.П. (представник за ордером)

відповідач: Малюченко А.С. (в порядку самопредставництва)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції справу за позовом приватного підприємства «Компанія Софторг» (Одеська область, м. Одеса, вул. Дальницька, буд. 50/21; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 25.05.2020р., -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18 січня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства «Компанія Софторг» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «Р» № від 25.05.2020р. про збільшення суми грошового зобов`язання ПП «КОМПАНІЯ СОФТОРГ» за податком на додану вартість в сумі 3 711 261 грн. 00 коп. (з яких 2 969 009 грн 00 коп. сума за податковими зобов`язаннями, 742252 грн 00 коп. сума штрафних санкцій);

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «Р» № від 25.05.2020р., яким зменшено суму розміру від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 14 467 грн 00 коп.;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «Р» № від 25.05.2020р. про встановлення відсутності складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування та застосування штрафу у розмірі 1491765,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки складено акт, висновки якого базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості щодо господарської діяльності ПП «КОМПАНІЯ СОФТОРГ» у періоді, який перевірявся, та, відповідно, донарахування податкових зобов`язань та покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафних санкцій є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству. Між позивачем та контрагентами (ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ПП «ЦЕНТР ШВЕЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ») укладено договори купівлі-продажу, відповідно до яких сторонами досягнуто усіх істотних умов, останні спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту, діловій меті та чинному законодавству. Відповідно до умов додаткових угод сторони дійшли згоди про повернення товару постачальникам згідно номенклатури, кількості та ціни. Зазначені операції підтверджені первинними документами, відображені в бухгалтерських та податкових обліках підприємства, тому висновок відповідача щодо здійснення реалізації товару на адресу зазначених контрагентів з посиланням на відсутність в розділі номенклатури залишків товарів, які були повернуті, ґрунтується на припущеннях та не підтверджується належними доказами. Щодо реалізації позивачем продукції контрагентам-покупцям за цінами нижче ціни придбання позивач зазначив, що дані твердження не обґрунтовані нормами чинного законодавства, не доведені належними та допустимими доказами. Окремою підставою для скасування рішення позивачем зазначено щодо порушення порядку складення акта перевірки на підставі якого прийнято рішення, зокрема, відсутність підпису одного з інспекторів ( ОСОБА_3 ), якого відповідно до направлення №553/05-09 від 17.02.2020р. було направлено на проведення перевірки.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №40798/20 від 05.10.2020р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що ПП «КОМПАНІЯ СОФТОРГ» в порушення п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п.201.1 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України занижено податок на додану вартість всього в сумі 2969009 грн., завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 14467 грн., в порушення п.201.1 ст. 201 ПК України не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні. ПП «КОМПАНІЯ СОФТОРГ» не включено до податкових зобов`язань суму податку на додану вартість по операціях з реалізації товару на адресу ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ПП «ЦЕНТР ШВЕЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» всього в сумі 1626980 грн. Позивач здійснював реалізацію продукції контрагентам-покупцям за ціною нижче ціни придбання, усього перевіркою встановлено постачання продукції за ціною нижче собівартості на суму 3128849 грн., де собівартість реалізованої продукції складає 5 403484 грн. Відтак, на думку відповідача, позивачем не включено до податкових зобов`язань суму податку на додану вартість, розраховану, виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною в сумі 454927 грн. Станом на 01.01.2017р. у позивача наявна кредиторська заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 в сумі 5098952,08 грн.

Ухвалою від 16.09.2020р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання по справі на 15.10.2020 р.

15.10.2020 р. (вх. № 17088/20) від Головного управління ДПС в Одеській області надійшло клопотання про зупинення провадження до завершення обмежувальних заходів у справі у зв`язку зі зростанням чисельності випадків захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19 серед працівників Головного управління ДПС в Одеській області та неможивістю відповідача забезпечити явку представника до судового засідання, а також враховуючи продовження карантину до 31.10.2020р.

Ухвалою суду від 16.10.2020 р. зупинено провадження по справі до 12.11.2020 р.; призначено підготовче засідання на 12.11.2020 р.

Ухвалою суду від 12.11.2020 р. продовжено строк, на який зупинено провадження в адміністративній справі до 03.12.2020 р., призначено підготовче засідання на 03.12.2020 р.

Ухвалою суду від 03.12.2020 р. поновлено провадження у справі; підготовче провадження в адміністративній справі закритио; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.12.2020 р. о 09 год. 15 хв. в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon.

Судове засідання, призначене на 22.12.2020 р. 10 год. 00 хв., було розпочате та, враховуючи аварійне відключення електропостачання у приміщенні суду, не відбулось.

Ухвалою суду від 24.12.2020 р. відкладено розгляд справи на 18.01.2021 р. 09 год. 20 хв.; зупинено провадження по справі до 18.01.2021 р.; клопотання представника відповідача про призначення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено; призначено проведення розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДПС в Одеській області відповідно до п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст. 75, пп.77.1, 77.4 ст. 77 ПК України, відповідно до плану графіку проведення планових документальних перевірок суб`єктів господарювання та наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 345 від 05.02.2020р. проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «КОМПАНІЯ СОФТОРГ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017р. по 30.09.2019р.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 000081/15-32-05-08/30628780 від 24.03.2020р. (т.1, а.с. 19-81), відповідно до висновків якого встановлено порушення ПП «КОМПАНІЯ СОФТОРГ»:

пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України, п. 5, п. 7, п. 21, п. 28 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999р., п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №20 від 31.01.2000р., п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено заниження податку на прибуток всього в сумі 627088 грн., у тому числі в розрізі періодів звітності: півріччя 2019р. 389562 грн., з квартали 2019р. 627088 грн.;

п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п.201.1 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України, встановлено заниження податку на додану вартість всього в сумі 2969009 грн., у тому числі за звітні періоди: січень 2017 - 234714 грн., квітень 2017 - 1021 грн., травень 2017 - 8010 грн., жовтень 2017 - 7761 грн., листопад 2017 - 7526 грн., грудень 2017 63648 грн., лютий 2018 - 42319 грн., березень 2018 - 22060 грн., квітень 2018 - 54782 грн., травень 2018 - 21880 грн., червень 2018 - 96942 грн., липень 2018 - 564527 грн., листопад 2018 - 564526 грн., грудень 2018 - 1155992 грн.;

встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього на суму 14467, у тому числі в розрізі періодів звітності: вересень 2019р. 14467 грн.;

п.201.1 ст. 201 ПК України, відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних;

пп.141.4.4, пп.141.4.2 пп.141.4 ст. 141 ПК України, в частині неутримання та не перерахування до бюджету податку за ставками 6 % та 15 % від суми сплаченого доходу нерезидентами (фрахт, роялті), в результаті чого знижено податок з доходу нерезидента в сумі 30251 грн., в тому числі: півріччя 2018р. 14535 грн., три квартали 2018р. - 14 535 грн., 2018 р. - 14 535 грн., півріччя 2019 р. 1361 грн., три квартали 2019р. 15716 грн.;

пп.16.1.3 п. 16.1 ст.16, п. 103.9 ст. 103 ПК України, наказу Міністерства фінансів України №897 від 20.10.2015р. «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств» в частині неподання Податкових декларацій (Додатків ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за півріччя 2018, 3 квартали 2018, 2018 рік, півріччя 2019, 3 квартали 2019 року (два звіти);

п.176.2 ст. 176, п. 119.2 ст. 119 ПК України та наказу ДПА № 1020 від 24.1.2010р. «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку та Порядку розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 4 від 13.01.2015р., податкова звітність про суми доходів нарахованого (сплаченого) на користь платників податків та суми утриманого з них податку за 2017-2019р.р., надавалась з помилками до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, а саме не відображені виплачені доходи у вигляді поворотної фінансової допомоги та/або договору позики за ознакою доходу « 153» та суми доходів у вигляді аліментів, що виплачуються платнику податків згідно з рішенням суду або за добровільним рішенням сторін з ознакою доходу « 140».

08.05.2020р. позивачем подано заперечення на акт перевірки № 000081/15-32-05-08/30628780 від 24.03.2020р. (т.1, а.с. 105-116).

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.05.2020р.:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 3711261 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 2969009 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 742252 грн. (т.1, а.с.16);

№, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 14467 грн. (т.1, а.с. 17);

№, яким до позивача за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого п. 201., 201.10 ст. 201 ПК України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДП 2983529,00 грн. застосовано штраф у розмірі 1 091 765,00 грн. (а.с. 18).

12.06.2020р. позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на вищевказані податкові повідомлення-рішення (т.1, а.с. 117-129).

23.07.2020р. (вих. № 23552/6/99-00-06-02-01-06) рішенням Державної податкової служби України за результатами розгляду скарги скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 25.05.2020р.; податкові повідомлення-рішення №, №, № від 25.05.2020р. залишені без змін (т.1, а.с. 113-136).

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пп.77.1, 77.4 ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

За змістом акта перевірки, з направленням на право проведення перевірки ознайомлено особисто під підпис 18.02.2020р. головного бухгалтера ПП «КОМПАНІЯ СОФТОРГ» ОСОБА_4 .

ПП «КОМПАНІЯ СОФТОРГ» проінформовано про проведення планової виїзної перевірки письмовим повідомленням № 29 від 06.02.2020р., яке направлено рекомендованим поштовим відправленням.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Відповідно до п. 86.4 ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 р. (далі - Порядок № 727).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 727 визначено, що акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами пунктів 1 та 2 розділу ІІ вказаного Порядку результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.

Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку. До акта (довідки) документальної перевірки додаються інформативні додатки.

Пунктом 1.1. ДСТУ 4163-2003 (Уніфікована система Організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів) (далі - ДСТУ 4163-2003) передбачено, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі - організацій).

Підпунктом 4.1.7. пункту 4.1. ДСТУ 2732:2004 визначено, що підпис службового документа - реквізит службового документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили.

Таким чином, враховуючи наведені вимоги ПК України та Порядку № 727, а також приписи ДСТУ 4163-2003 та 2732:2004, підписання Акту перевірки посадовими особами контролюючого органу є основною умовою дійсності такого акту.

Проте, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, всупереч вищенаведеним нормам ПК України акт № 000081/15-32-05-08/30628780 від 24.03.2020р. підписаний не усіма посадовими особами, які проводили перевірку. Зокрема, акт не підписано головним державним ревізором-інспектором відділу координації, звітності, аналізу та якості перевірок управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС в Одеській області (т.1, а.с. 69).

У постанові Верховного Суду від 05.03.2020 р. у справі №826/16217/17 сформульовано правовий висновок, що відсутність підписів посадових осіб контролюючого органу у акті перевірки, які її проводили, робить такий акт нечинним, а тому останній не може слугувати підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень щодо нарахування платнику податків податкових зобов`язань.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

За змістом п. 186.1 ст. 186 ПК України фісцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Відповідно до пп. 86.1.1 пп. 86.1 ст. 86 ПК України, якщо постачання товарів здійснюється для споживання на борту морських та повітряних суден або у поїздах на ділянці пасажирського перевезення, що здійснюється в межах митної території України, місцем постачання вважається пункт відправлення пасажирського транспортного засобу.

Ділянкою пасажирського перевезення, що здійснюється в межах митної території України, вважається ділянка, на якій відбувається таке перевезення без зупинок за межами митної території України між пунктом відправлення та пунктом прибуття пасажирського транспортного засобу.

Пункт відправлення пасажирського транспортного засобу - перший пункт посадки пасажирів у межах митної території України, у разі потреби - після зупинки за межами митної території України.

Пункт прибуття транспортного засобу на митній території України - останній пункт на митній території України для посадки/висадки пасажирів на митній території України.

За приписами п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

За приписами п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Статтею 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких принципах: нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми; єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці; інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

Згідно п. 2.1, п.2.2, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р., первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Згідно з п. 2.8 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., додаткові вимоги до порядку створення первинних документів про касові і банківські операції, рух цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об`єктів майна передбачаються іншими нормативно-правовими актами.

Згідно акта перевірки за період з 01.01.2017р. по 30.09.2019р. ПП «Компанія Софторг» задекларовано податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 19045822 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2017р. по 30.09.2019р. встановлено їх заниження в сумі 2983529 грн.

Перевіркою показників, відображених у рядку 1.1 колонки Б Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою» за період з 01.01.2017р. по 30.09.2019р. у загальній сумі 30279952 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з продажу обладнання для швейної, текстильної промисловості, запчастин для швейних, вишивальних, розкрийних та ін. машин та ін.

Суд вважає необґрунтованими висновки відповідача щодо заниження податку на додану вартість, з огляду на наступне.

По-перше, за змістом акта перевірки, у періоді, який перевірявся, ПП «Компанія Софторг» здійснено повернення товарів (деталі до швейного обладнання, спеціальні меблі для швейного обладнання та інше обладнання), отриманих але не оплачених контрагенту постачальнику ФОП ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу №0201-16 від 01.02.2016р.; ПП «Центр швейних технологій» () згідно договору купівлі-продажу № 1005-161 від 10.05.2016р.; ФОП ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу №0202 від 02.02.2016р.

Згідно даних про рух товарів на ПП «Компанія Софторг» та оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 за 2017 р. в розрізі номенклатури залишків товарів станом на початок періоду, що перевірявся (01.01.2017р.), встановлено відсутність вищенаведених товарів в залишках товарів станом на 01.01.2017р., які були повернуті контрагентами позивача.

Судом встановлено, що 01.02.2016р. між ФОП ОСОБА_1 (продавець) та ПП «Компанія Софторг» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 0201-16, за умовами якого подавець зобов`язаний передавати у власність покупця товар, перелік та кількість якого узгоджується сторонами та вказується у видаткових накладних, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість зазначеного товару на умовах, які зазначені в рахунку (т.2, а.с. 167-169).

На підтвердження факту передачі товару за вказаним договором надано засвідчені копії видаткових накладних №112 від 03.04.2016р., №159 від 06.06.2016р., №183 від 15.09.2016р., №211 від 24.10.2016р., №286 від 15.11.2016р., №313 від 15.12.2016р., №1 від 01.01.2017р., №5 від 03.01.2017р., № 22 від 17.01.2017р., № 3 від 02.01.2018р., №4 від 03.01.2018р., №13 від 01.02.2018р., №48 від 01.03.2018р., №642 від 02.04.2018р. (т.2, а.с. 188-202).

Згідно додаткової угоди № 1 від 04.12.2017р. до договору купівлі-продажу № 0201-16 від 01.02.2016р. сторони дійшли згоди про повернення товару на загальну суму 797165,55 грн. згідно визначеної номенклатури, кількості та ціни (т.2, а.с. 170-171).

ПП «Компанія Софторг» повернуто постачальнику товар, придбаний згідно договору купівлі-продажу № 0201-16 від 01.02.2016р. (т.2, а.с. 184-187).

02.02.2016р. між ФОП ОСОБА_2 (продавець) та ПП «Компанія Софторг» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №0202, за умовами якого подавець зобов`язаний передавати у власність покупця товар, перелік та кількість якого узгоджується сторонами та вказується у видаткових накладних, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість зазначеного товару на умовах, які зазначені в рахунку (т.2, а.с. 203-204).

На підтвердження факту передачі товару за вказаним договором надано засвідчені копії видаткових накладних № 16 від 01.07.2016р., № 11 від 03.01.2017р., № 128 від 07.06.2017р., №29 від 23.11.2016р. (т.2, а.с. 208-210).

Згідно додаткової угоди № 1 від 09.10.2018р. до договору купівлі-продажу №0202 від 02.02.2016 р. сторони дійшли згоди про повернення товару на загальну суму 457940,10 грн. згідно визначеної номенклатури, кількості та ціни (т.2, а.с. 206-207).

09.10.2018 р. ПП «Компанія Софторг» повернуто постачальнику товар на суму 457940,10 грн., придбаний згідно договору купівлі-продажу №0202 від 02.02.2016р. (т.2, а.с. 211)-214.

10.05.2016р. між ПП «Центр швейних технологій» (продавець) та ПП «Компанія Софторг» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №1005-161, за умовами якого подавець зобов`язаний передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість переданого товару (т.2, а.с. 237-243).

На підтвердження факту передачі товару за вказаним договором надано засвідчені копії видаткових накладних (т.2, а.с. 252-257).

Згідно додаткової угоди № 1 від 27.03.2018р. до договору купівлі-продажу №1005-161 від 10.05.2016р. сторони дійшли згоди про повернення товару на загальну суму 678500,00 грн. згідно визначеної номенклатури, кількості та ціни (т.2, а.с. 248-249).

27.03.2018 р. ПП «Компанія Софторг» повернуто постачальнику товар на суму 678500,00 грн., придбаний згідно договору купівлі-продажу №1005-161 від 10.05.2016р. (т.2, а.с. 258).

Крім того, між ПП «Компанія Софторг» та ПП «Центр швейних технологій» складено акти зарахування зустрічних однорідних вимог №0731 від 31.07.2019р., № 1229-181 від 29.12.2018р. (т.2, а.с. 259-260).

Суд вважає безпідставними твердження відповідача, щодо відсутності вищенаведених товарів в залишках товарів станом на 01.01.2017р., які були повернуті контрагентами позивача та такими, що спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема, в матеріалах справи наявний акт інвентаризації матеріальних цінностей по складу від 01.01.2017р., яким підтверджено факт наявності товару (т.1, а.с. 138-209).

Під час проведення перевірки була проведена інвентаризація, за наслідками якої складено та надано ПП «Компанія Софторг» до податкового органу інвентаризаційні відомості, а також надано інвентаризаційні відомості за попередні періоди, проте відповідачем не було їх враховано.

За умовами наявних у матеріалах справи укладених між ПП «Компанія Софторг» та ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ПП «ЦЕНТР ШВЕЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» договорів купівлі-продажу товарів, а також додаткових угод до зазначених договорів, операції позивача з його контрагентами підтверджені наявними первинними документами, відображені в бухгалтерському та податкових обліках ПП «Компанія Софторг».

Відповідно до умов додаткових угод до договорів сторони дійшли згоди про повернення товару постачальникам згідно номенклатури, кількості та ціни. Зазначені операції підтверджені наявними первинними документами, відображені в бухгалтерському та податкових обліках підприємства.

ПП «Компанія Софторг» підтверджено факт проведення операцій з повернення товарів постачальникам належним чином оформленими первинними документами та даними бухгалтерського та податкового обліку, відтак висновок податкового органу про проведення операцій з реалізації товару на адресу зазначених контрагентів позивача є безпідставним.

По-друге, за змістом акта перевірки відповідно до наданих до перевірки первинних документів (видаткових та прибуткових накладних) та регістрів бухгалтерського обліу за рахунками 281 «Товари на складі» та рахунком 902 «Собівартість реалізованої продукції (товарів)» встановлено, що у періоді, який перевірявся, з 01.01.2017р. по 30.09.2019р. ПП «Компанія Софторг» здійснював реалізацію продукції контрагентам-покупцям ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Жасмін Лінжері», ТОВ «Лінжері Про», ОСОБА_7 , ТОВ «Березнянка», ТОВ «Т-Стиль», ТОВ «Грація-Тексалекса», ТОВ «Літма», ТОВ «Лккостюм», Центр швейних технологій, ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Т-Стиль», ТОВ «Формат-Медіа», ТОВ «Бренд Менеджмент Компані») за ціною нижче ціни придбання, всього перевіркою встановлено постачання продукції за ціною нижче собівартості на суму 3128849 грн., де собівартість реалізованої продукції складає 5403484 грн.

Правовідносини ПП «Компанія Софторг» з такими контрагентами : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Жасмін Лінжері», ТОВ «Лінжері Про», ОСОБА_7 , ТОВ «Березнянка», ТОВ «Т-Стиль», ТОВ «Грація-Тексалекса», ТОВ «Літма», ТОВ «Лккостюм», Центр швейних технологій, ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Т-Стиль», ТОВ «Формат-Медіа», ТОВ «Бренд Менеджмент Компані» підтверджені належним чином оформленими документами (т.2, а.с. 17-264).

Наявні у позивача первинні документи щодо оспорюваних господарських операцій відповідають вимогам ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.ст. 44, 201 ПК України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Як встановлено судом та протилежного не доведено відповідачем, надані позивачем документи, складені за результатами проведених операцій з вищезазначеними контрагентами, містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних господарських операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій. Видані контрагентом позивачу податкові накладні не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству.

Згідно ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

За приписами п.189.1 ст. 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відтак, висновок відповідача про те, що в порушення п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п.201.1 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України ПП «Компанія Софторг» не включило до податкових зобов`язань суму податку на додану вартість, розраховану виходячи з перевищення баз бази оподаткування над фактичною ціною, всього в сумі 454927 грн. не доведені, не обґрунтовані належним чином та є безпідставними. Так само відповідачем не обґрунтовано та не доведено факту реалізації ПП «Компанія Софторг» продукції контрагентам-покупцям за цінами нижче придбання.

По-третє, щодо висновку відповідача про наявність кредиторської заборгованості перед ФОП ОСОБА_1 та заниження податкових зобов`язань суд зазначає наступне.

16.09.2014 р. між ПП «Компанія Софторг» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу №0916-1, за умовами якого продавець зобов`язаний передати у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити вартість переданого товару (т. 2, а.с. 215-219).

На підтвердження факту передачі товару згідно вказаного договору надано засвідчені копії видаткових накладних № 3629 від 03.12.2018р., № 3627 від 29.10.2018р., № 3628 від 28.12.2018р. (т.2, а.с. 220-222).

За наслідками вказаних правовідносин з ФОП ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу №0916-1 від 16.09.2014 р. ПП «Компанія Софторг» складено податкові накладні №104 від 27.12.2016р., № 84 від 28.12.2016р., № 17 від 15.01.2016р., №1073 від 23.12.2015р., № 1021 від 06.11.2015р., №1003 від 28.10.2015р., № 640 від 23.07.2015р., № 465 від 03.06.2015р., № 461 від 02.06.2015р., № 367 від 30.04.2015р., № 208 від 16.03.2015р., № 162 від 26.02.2015р. (т.2, а.с.223-236).

За умовами укладеного між ПП «Компанія Софторг» та ФОП ОСОБА_1 договору № 0916-1 від 16.09.2014 р. сума цього договору є сумою всіх видаткових накладних, зазначених у додатках до цього договору.

На підставі п 4.1 договору № 0916-1 від 16.09.2014 р. ФОП ОСОБА_8 здійснив передоплату за товар у сумі 5 098 952,08 грн (у т. ч. ПДВ 849825,35 грн).

Відповідно до вимог п. 187.1 ст 187 ПК України ПП «Компанія Софторг» включено до податкових зобов`язань та задекларовано отримання зазначеної суми коштів від ФОП ОСОБА_1 за правилами першої події, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями податкових накладних, складених та зареєстрованих в ЄРПН при здійсненні операцій з постачання товару на користь ФОП ОСОБА_1 (т.2, а.с. 220-222).

Вказані документи складені у відповідності з вимогами ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Висновок відповідача про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду та застосування штрафних санкцій відповідач обґрунтував встановленими порушеннями, що викладені в п. 3.2.1 акту перевірки, тобто відсутністю товарів у залишках товарів, які раніше були придбані у ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ); ПП «ЦЕНТР ШВЕЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» (), ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) та поверненні у період, що перевірявся, також, на думку представників контрольного заходу зазначені операції є реалізацією товару, а не поверненням, постачання продукції контрагентам здійснювалося за ціною нижче собівартості, наявності кредиторської заборгованості перед ФОП ОСОБА_1 , які, як зазначено вище, не знайшли підтвердження під час судового розгляду. Факту завищення позивачем від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього на суму 14467 грн. відповідач не довів, не зазначив належного правового обґрунтування вказаних висновків.

При цьому, як зазначено позивачем та не заперечувалось відповідачем, у період, що перевірявся, позивач не заявляв ПДВ до відшкодування з бюджету.

Суд зазначає, що належних доказів, які б підтверджували викладені в акті висновки щодо заниження податку на додану вартість всього в сумі 2969009 грн., завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього на суму 14467 грн., відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних в порушення п.201.1 ст. 201 ПК України, відповідачем не надано.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, базуються на припущеннях, а контролюючий орган без належного самостійного дослідження господарських операцій, дійшов хибного висновку про порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п.201.1 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України та заниження податку на додану вартість всього в сумі 2969009 грн., завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього на суму 14467, порушення п.201.1 ст. 201 ПК України, у зв`язку з відсутністю реєстрації в ЄРПН податкових накладних. Крім того, всупереч вимогам п. 86.1 ст. 86 ПК України, Порядку № 727 акт № 000081/15-32-05-08/30628780 від 24.03.2020р. підписаний не усіма посадовими особами, які проводили перевірку.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі "Щокін проти України", зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на зазначене суд вважає, що податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області №, №, № від 25.05.2020р. є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, тому підлягають скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при прийнятті рішення суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПП «КОМПАНІЯ СОФТОРГ» судовий збір у розмірі 21020,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства «Компанія Софторг» (Одеська область, м. Одеса, вул. Дальницька, буд. 50/21; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 25.05.2020р., - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 25.05.2020р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 25.05.2020р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 25.05.2020р.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «Компанія Софторг» (Одеська область, м. Одеса, вул. Дальницька, буд. 50/21; ) судовий збір у розмірі 21020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.01.2021р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.