Справа № 380/8642/20
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа№380/8642/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Петлюк В.

представника позивача Струсінської М.Р.

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, із вимогами:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у 15-денний строк після отримання заяви та повного пакету документів від ОСОБА_1 надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до п.8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду, відповідно до п.9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, прийняти рішення про виплату.

Ухвалою судді від 16.10.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

На виконання вимог зазначеної ухвали судді представник позивача усунула недоліки позовної заяви у повному обсязі, внаслідок чого ухвалою судді від 24.11.2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та надано відповідачам строк для подачі відзиву на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 ІІІ-групи інвалідності, яка пов`язана із проходження служби в органах внутрішніх справ, в нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги. На цій підставі позивач, відповідно до п.7 Порядку №850, звернувся до ГУ МВС України у Львівській області із заявою, про призначення йому одноразової грошової допомоги. Департамент фінансово-облікової політики МВС України повідомив Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області про повернення без прийняття рішення матеріалів на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Позивач вважає дії, які полягають у неприйнятті відповідного рішення Міністерством внутрішніх справ України та повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

08.12.2020 року від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача зазначає, що рішення про призначення одноразової грошової допомоги, чи відмову у її призначенні Міністерством внутрішніх справ України не було прийнято, а лише повернуто документи для доопрацювання позивачем. Представник відповідача вказує, що недоліків в документах усунуто не було, тому підстави для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відстутні, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

21.12.2020 року від Міністерства внутрішніх справ України на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. На заперечення позовних вимог представник відповідача зазначає, що подання позивачем документів, передбачених п.7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, не свідчить про наявність в нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги. До компетенції МВС України входить аналіз та дослідження таких документів, і в разі виявлення невідповідності таких документів встановленій формі, а також суперечності чи неповноти наявної в них інформації щодо обставин отримання особою травми, каліцтва чи захворювання, ця обставина виключає можливість прийняття МВС України будь якого з рішень. Окрім цього, представник відповідача вказує, що при проведенні медико-соціальної експертизи Бурбилу Р.В. представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, хоча їх участь є обов`язковою, а представлення ОСОБА_1 представником ДО "ТМО МВС України у Львівській області" не здійснювалось, відтак рішення МСЕК щодо причинного зв`язку захворювання позивача з проходженням служби в органах внутрішніх справ є неприйнятним.

22.12.2020 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, якою вона додаткового обґрунтовує підставність позовних вимог.

В судовому засіданні, яке відбулось 25.01.2021 року, представник позивача позов підтримала в повному обсязі, та просила такий задоволити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомляли.

Розглянувши позов, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді помічника дільничого інспектора міліції сектору дільничих інспекторів міліції Мостиського районного відділу ГУМВС України у Львівській області та був звільнений із служби 31.05.2008 року.

Згідно постанови від 07.02.2020 року №11 (на час звільнення зі служби 31.05.2008 року) військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по Львівській області" було встановлено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час, а його захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В період з 28.04.2020 року по 03.06.2020 року ОСОБА_1 проходив медико-соціальну експертизу.

Згідно з довідкою про результат визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 011492 від 03.06.2020 року, виданою КЗ ЛОР "Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи" обласна МСЕК №1, позивачу встановлено 45% втрати працездатності, та визначено причину втрати працездатності: "захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ".

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ № 333939 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, яка виникла внаслідок проходження служби в органаї внутрішніх справ.

15.06.2020 року, на підставі встановленої інвалідності, позивач звернувся із заявою до Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області з метою виплати йому одноразової грошової допомоги, на що йому прийшла відповідь від Головного управління МВС України у Львівській області, оформлена листом №284/31/01-2020 від 06.07.2020 року про те, що Ліквідаційна комісія ГУМВС України у Львівській області направила документи для призначення одноразової грошової допомоги пенсіонеру МВС ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України.

12.08.2020 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС України було повернуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області внаслідок порушення п.10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 "Питання медико-соціальної експертизи" при проведенні медико-соціальної експертизи позивачу.

У зв`язку з цим, згідно листа Головного управління МВС України у Львівській області №164 від 28.08.2020 року, позивачу було повернуто подані ним матеріали без прийняття рішення.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 затверджено "Положення про медико-соціальну експертизу" (далі Положення №1317).

Відповідно до п. 3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно із пунктом 5 Положення комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

За приписами пунктів 11, 12, 14 Положення міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Згідно п.10 Положення, залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії:

1) загального профілю;

2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Водночас, п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" закріплено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, ст. 23 Закону України "Про міліцію" встановлювала, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі - Порядок №850).

Підпунктом 2 пунктом 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п. 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку №850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Аналіз зазначених норм Порядку №850 дає підстави суду для висновку, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги є виключною компетенцією МВС України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, покладено обов`язок з проведення окремих процедурних дій щодо оформлення відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС).

Як встановлено судом з матеріалів справи, Департаментом фінансово-облікової політики МВС України було повернуто для доопрацювання матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття рішення про призначення допомоги, чи відмови у призначенні такої.

Відповідно до п.9 згаданого Порядку, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Суд критично ставиться до тверджень представників відповідачів про те, що в разі виявлення суперечностей чи неповноти наявної в матеріалах інформації щодо обставин отримання особою травми, каліцтва чи захворювання, ця обставина виключає можливість прийняття МВС будь-якого з рішень, адже Порядом №850 передбачено можливість МВС України за результатом розгляду матеріалів прийняти лише рішення про призначення грошової допомоги, або відмовити у призначенні такої.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суд визнає протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Водночас суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язати ГУ МВС України у Львівській області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані позивачем документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про виплату грошової допомоги позивачу суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі Педерсен і Бодсгор проти Данії зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Відтак суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги, яка полягає у зобов`язанні Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про виплату грошової допомоги позивачу.

Відповідно до ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов є підставним і підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позов задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем у даній справі, підлягають відшкодуванню в сумі 1261,20 грн., пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Міністерства внутрішніх справ України.

Керуючись ст.2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій задоволити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у 15-денний строк після отримання заяви та повного пакету документів від ОСОБА_1 надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до п.8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року;

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду, відповідно до п.9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка 3; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 630 (шістсот тридцять) грн. 60 коп.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України(01024, м. Київ, вул. Богомольця 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 630 (шістсот тридцять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.01.2021 року.

Суддя Сасевич О.М.