Справа № 200/11566/20-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 р. Справа№200/11566/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі Селидовське УПФУ, відповідач) про визнання протиправними дії щодо неврахування під час призначення пенсії за віком до пільгового стажу усіх пільгових періодів роботи та заробітку під час призначення пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 18.12.2018 року відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахувати до пільгового стажу наступні періоди роботи: з 02.10.2009 року по 22.12.2009 року на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», з 18.05.2010 року по 25.05.2010 року на підприємстві ДП «Шахта №17-17 «біс», з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 20.02.2015 року, з 01.01.2017 року по 03.01.2017 року, з 01.01.2018 року по 08.01.2018 року, з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року, з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року на підприємстві ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з врахуванням заробітної плати за період з 01.01.1995 року по 31.12.1999 року, яка зазначена у довідці №140 від 15.08.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при призначенні пенсії відповідачем не повному обсязі враховані пільгові періоди роботи. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на отримання належної пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2020 року відкрито провадження у справі № 200/11566/20-а, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи, відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

18 січня 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якому відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на відсутність правових підстав для зарахування відповідних періодів роботи до пільгового стажу позивача у зв`язку з тим, що періоди роботи з 02.10.2009 року по 22.12.2009 року на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», з 18.05.2010 року по 25.05.2010 року на підприємстві ДП «Шахта №17-17 «біс» не підтверджені уточнюючими довідками, а підприємства не перереєстровані на підконтрольній українській владі території, що унеможливлює перевірку пільгового стажу та заробітку позивача. Також, відповідно до наданих позивачем довідок, що уточнюють пільговий характер роботи на підприємстві ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», в періоди з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 20.02.2015 року, з 01.01.2017 року по 03.01.2017 року, з 01.01.2018 року по 08.01.2018 року та з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року позивач знаходився в безоплатних відпустках, а в період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року брав участь у страйку. У зв`язку з чим, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Селидовському УПФУ та отримує пенсію за віком (а.с. 5-7).

Листом від 19.10.2020 року №0572-02-8/6830 Селидовське УПФУ, розглянувши звернення позивача, повідомив, що пенсія за віком згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначена з 18.12.2018 року, стаж врахований по 18.12.2018 та складає 28 років 6 місяців 17 днів, на підземних роботах за Списком №1 12 років, пенсію розраховано із заробітної плати 7084,79 грн. згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 31.03.2018 року (а.с. 18).

За результатом розгляду розрахунку стажу, судом встановлено, що позивачу не зараховано до пільгового стажу періоди роботи: з 02.10.2009 року по 22.12.2009 року, з 18.05.2010 року по 25.05.2010 року, з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 20.02.2015 року, з 01.01.2017 року по 03.01.2017 року, з 01.01.2018 року по 08.01.2018 року, з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року, та з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року (а.с. 19-20).

Також, з відзиву на позовну заяву вбачається, що до пільгового стажу позивача не зараховані періоди роботи з 02.10.2009 року по 22.12.2009 року на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», з 18.05.2010 року по 25.05.2010 року на підприємстві ДП «Шахта №17-17 «біс», так як не підтверджені уточнюючими довідками, а підприємства не перереєстровані на підконтрольній українській владі території, що унеможливлює перевірку пільгового стажу та заробітку позивача. Також, відповідно до наданих позивачем довідок, що уточнюють пільговий характер роботи на підприємстві ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», в періоди з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 20.02.2015 року, з 01.01.2017 року по 03.01.2017 року, з 01.01.2018 року по 08.01.2018 року та з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року позивач знаходився в безоплатних відпустках, а в період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року брав участь у страйку.

Разом з тим, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 14-17) містяться записи, в тому числі, про роботу з 02.10.2009 року по 21.12.2009 року на підприємстві «Донбасвуглерозробка» прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею, з 26.05.2010 року по 25.08.2010 року на підприємстві ДП «Шахта №17-17 «біс» гірником по ремонту гірничих виробіток підземним 3 розряду, зайнятий повний робочий день на підземних роботах, з 26.06.2014 року на підприємстві ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання підтвердження: пільгового стажу роботи позивача з 02.10.2009 року по 22.12.2009 року на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», з 18.05.2010 року по 25.05.2010 року на підприємстві ДП «Шахта №17-17 «біс», оскільки не підтверджені уточнюючими довідками, а підприємства не перереєстровані на підконтрольній українській владі території, що унеможливлює перевірку пільгового стажу та заробітку позивача, а також з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 20.02.2015 року, з 01.01.2017 року по 03.01.2017 року, з 01.01.2018 року по 08.01.2018 року та з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року на підприємстві ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки позивач знаходився в безоплатних відпустках, а в період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року брав участь у страйку.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 43 Закону 1058 зазначається, що - перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України.

У відповідності до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На підставі п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 року №18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка.

З трудової книжки позивача вбачається та не заперечується відповідачем, що він з 02.10.2009 року по 22.12.2009 року працював на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», з 18.05.2010 року по 25.05.2010 року - на підприємстві ДП «Шахта №17-17 «біс», а отже юридичний факт роботи позивача протягом вказаного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Крім того, жодним законодавчим актом не заборонено враховувати періоди роботи при призначенні та нарахуванні (перерахунку) пенсій за той період, коли особа, яка набула права на пенсію, працювала на території Донецької області, а громадянин не може нести особисту відповідальність за те, що відбувається на території вказаної області, та не може відповідати за діяльність інших осіб.

Право особи на перерахунок пенсії, яке гарантоване чинним законодавством, також підпадає під дії та захист гарантованим прав, визначених ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.).

Отже, спірні періоди роботи позивача мають бути зараховані до його пільгового стажу.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 20.02.2015 року, з 01.01.2017 року по 03.01.2017 року, з 01.01.2018 року по 08.01.2018 року та з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року, так як позивач знаходився в безоплатних відпустках, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст.4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Разом з тим, суду не надано жодних доказів, що не зараховані відповідачем періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати пов`язані з виробничою необхідністю, а відтак суд вважає протиправними дії відповідача щодо не врахування цих періодів роботи до пільгового стажу позивача.

Крім того, суд зазначає, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про спірні періоди роботи, із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Доказів того, що записи у трудовій книжці позивача здійснені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх прийняттю, відповідачем не надано.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року, так як позивач брав участь у страйку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» від 03.03.1998 №137/98-ВР (далі - Закон №137/98-ВР), участь у страйку працівників, за винятком страйків, визнаних судом незаконними, не розглядається як порушення трудової дисципліни і не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 18 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів» визначено, що відповідно до статті 44 Конституції України ті, хто працює, мають право на страйк для захисту своїх економічних і соціальних інтересів.

Порядок здійснення права на страйк встановлюється цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 «Про порядок вирішення колективних трудових спорів», організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни. Час страйку працівникам, які беруть у ньому участь, не оплачується. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

Статтею 2-1 Кодексу законів про працю України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Згідно ст. 28 Закону № 137/98-ВР, організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

З аналізу наведених норм вбачається, що перебування у страйках не зараховується, зокрема до пільгового стажу у разі визнання такого страйку судом незаконним. Тобто, зазначеними нормами передбачено гарантії щодо зарахування до трудового та спеціального стажу працівника, часу його участі у страйку.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 05 червня 2013 року К/9991/14946/11.

Суд зазначає, що жодних доказів прийняття позивачем участі у страйку/стайках визнаних незаконними у судовому порядку, відповідачем суду не надано, а відтак суд вважає протиправними дії відповідача щодо не врахування цих періодів роботи до пільгового стажу позивача.

Щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з врахуванням заробітної плати за період з 01.01.1995 року по 31.12.1999 року, яка зазначена у довідці №140 від 15.08.2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Таким чином, положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено можливість враховування заробітної плати для обчислення пенсії довідки про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року.

Разом з цим суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що не зарахування пенсійним органом при призначенні пенсії позивачу до пільгового стажу період його роботи з 02.10.2009 року по 22.12.2009 року на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», з 18.05.2010 року по 25.05.2010 року на підприємстві ДП «Шахта №17-17 «біс», з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 20.02.2015 року, з 01.01.2017 року по 03.01.2017 року, з 01.01.2018 року по 08.01.2018 року, з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року, з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року на підприємстві ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з врахуванням заробітної плати за період з 01.01.1995 року по 31.12.1999 року, яка зазначена у довідці №140 від 15.08.2018 року, не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування при призначенні пенсії до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.10.2009 року по 22.12.2009 року на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», з 18.05.2010 року по 25.05.2010 року на підприємстві ДП «Шахта №17-17 «біс», з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 20.02.2015 року, з 01.01.2017 року по 03.01.2017 року, з 01.01.2018 року по 08.01.2018 року, з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року, з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року на підприємстві ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

3. Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити з 18.12.2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до пільгового стажу періоди роботи з 02.10.2009 року по 22.12.2009 року на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», з 18.05.2010 року по 25.05.2010 року на підприємстві ДП «Шахта №17-17 «біс», з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 01.02.2015 року по 20.02.2015 року, з 01.01.2017 року по 03.01.2017 року, з 01.01.2018 року по 08.01.2018 року, з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року, з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року на підприємстві ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», з врахуванням заробітної плати за період з 01.01.1995 року по 31.12.1999 року, яка зазначена у довідці №140 від 15.08.2018 року, з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому судовому рішенні.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Судове рішення складено та підписано 22 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.М. Чучко