Справа № 380/5396/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5396/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участі секретаря судового засідання - Олійник Л.В.,

за участі:

представника позивача - не з`явився,

представника відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області (далі - ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області, відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 0085 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 06.04.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішення № 0096 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 22.04.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відсутні докази порушення позивачем законодавства про рекламу. На думку ФОП ОСОБА_1 , твердження відповідача про те, що зображена на фото конструкція є зовнішньою рекламою, є помилковими. Крім того, відповідачем жодним чином не доведено, що така конструкція належить саме позивачу. З урахуванням наведеного, рішення відповідача про накладення штрафу є протиправними підлягають скасуванню.

Ухвалою від 15.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб.

07.08.2020 представник відповідача подав відзив на позовну заяву (вх. №39294), згідно з яким конструкція, розміщена на фасаді будинку по АДРЕСА_1 , є рекламою в розумінні ст. 1 Закону України "Про рекламу". Так, зовнішньою рекламою є реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях. розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг. Крім того, зазначив, що позивач є розповсюджувачем саме реклами, оскільки на конструкції, що зображена на фото, наявні заклики скористатись послугами ФОП ОСОБА_1 , а саме зазначено: "вхід у дворі (3 поверх)", "the best girl shop" ("найкращий магазин для дівчат"), що однозначно визначає таку інформацію як рекламу. Також представник відповідача вказує на відсутність у позивача права на розміщення реклами без відповідного дозволу, виданого спеціально уповноваженою особою. Звідси, оскільки ФОП ОСОБА_1 не надано доказів щодо вартості розміщеної рекламної конструкції, оскаржувані рішення ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області є правомірними і оскарженню не підлягають.

12.10.2020 позивач подав відповідь на відзив (вх. №52308), в якій вказав, що розміщена на фасаді будинку конструкція в жодному випадку не є зовнішньою рекламою, оскільки на ній відсутня будь-яка інформація про особу ФОП ОСОБА_1 та про послуг, які вона надає. Крім того, не доведено, що дана конструкція належить саме ФОП ОСОБА_1 .

Представник позивача в судове засідання 25.01.2021 не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, подав клопотання про розгляду справи у відсутності позивача та його представника. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Просила суд позов задовольнити повністю. Доказів, які витребовувались у представника позивача щодо того, яку саме діяльність здійснює її довіритель, суду не надала.

Представник відповідача в судове засідання 25.01.2021 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. В попередніх судових засіданнях проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов наступних висновків.

Згідно інформації з офіційного сайту Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрована як фізична особа - підприємець 08.12.2017 за адресою: АДРЕСА_2 ; телефон для зв`язку НОМЕР_2 . Основним видом діяльності є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

В оренді ФОП ОСОБА_1 знаходиться нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_3 на третьому поверсі будинку площею 31,7 м. кв. (16,5 м. кв. та 15.2 м. кв.), що підтверджується долученою до матеріалів справи копією договору оренди приміщення № 1-2018 від 30.03.2018, а також копією додаткової угоди № 1 від 30.11.2018.

Згідно договору суборенди приміщення № 2 від 01.12.2018 ФОП ОСОБА_1 здала частину взятого нею в оренду приміщення в розмірі 10 м. кв. ФОП ОСОБА_2 .

Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради виявлено факт самовільного розміщення на фасаді будинку по АДРЕСА_1 спеціальної конструкції розміром 1,00 м *0,75 м.

Згідно фото, на такій конструкції вказано: "BUDDU LVIV BITCH", "вхід у дворі (3 поверх)", "the best girl shop" ("найкращий магазин для дівчат"). Крім того, зображено логотип соціальної мережі Instаgram із зазначенням назви сторінки у ній - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому Департамент економічного розвитку Львівської міської ради звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області з поданням від 16.01.2020 № 23/Р-11-53 про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч.1 ст.16 Закону України "Про рекламу" у зв`язку із самовільним встановленням спеціальної конструкції зовнішньої реклами на фасаді будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з протоколом від 19.03.2020 № 0080 про порушення законодавства про рекламу відповідачем встановлено наявність ознак порушення ФОП ОСОБА_1 ч.1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" у зв`язку із самовільним встановленням спеціальної конструкції зовнішньої реклами за адресою: АДРЕСА_1 (один рекламоносій на стіні будинку), без наявності дозволу на розміщення зовнішньої реклами від органів місцевого самоврядування.

На підставі подання Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області направило на адресу ФОП ОСОБА_1 вимогу від 23.03.2020 №07-4-12/1864 про надання у строк до 03.04.2020 належним чином засвідчених копій документів, необхідних для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, зокрема: свідоцтва про державну реєстрацію або виписку з ЄДРПОУ; договору оренди приміщення чи документ на право власності або договору на право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу; договору з розповсюджувачем (рекламодавцем) реклами, актів виконання робіт до нього; дозволу на розміщення зовнішньої реклами (якщо такий є); документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), актів виконаних робіт; інших документів, що мають відношення до справи та письмові пояснення по факту вчинення порушення законодавства про рекламу.

Одночасно позивача повідомлено про розгляд справи про порушення законодавства України про рекламу 06.04.2020 з 10:00 год. до 12:00год.

25.03.2020 ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення № 0086 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо позивача.

Протоколом № 0105 від 06.04.2020 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" прийнято рішення про самовільне розміщення зовнішньої реклами за адресою: АДРЕСА_1 (один рекламоносій на стіні будинку) без дозволу від органів місцевого самоврядування. В порушення вимог ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" не подано пояснення по факту вчинення правопорушення та інформації щодо вартості розповсюдженої реклами. Таким чином, неможливо встановити вартість розповсюдженої реклами.

За результатами розгляду 06.04.2020 справи про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про рекламу відповідачем встановлено порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" у зв`язку із самовільним встановленням спеціальної конструкції зовнішньої реклами за адресою: АДРЕСА_1 (один рекламоносій на стіні будинку) без дозволу на розміщення зовнішньої реклами від органів місцевого самоврядування та порушення вимог ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" у зв`язку з неподанням пояснень по факту вчинення правопорушення та інформації щодо вартості розповсюдження реклами та рішенням № 0085 від 06.04.2020 накладено на позивача штраф в розмірі 2550,00 грн.

Крім того, протоколом № 0117 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 22.04.2020 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" на вимогу ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області від 23.03.2020 № 07-4-12/1864 у вказаний термін не надала жодних документів про вартість розповсюдженої з порушенням вимог ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" реклами.

Рішенням № 0096 від 22.04.2020на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1700,00 за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами.

Вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Підставою адміністративного позову позивач зазначила те, що зображена на фото конструкція не є зовнішньою рекламою, а також те, що відповідачем не доведено, що така конструкція належить саме позивачу.

Суд зазначає, що позивачем не висловлено застережень щодо процедури прийняття оскаржуваних рішень.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.42 Конституції України, кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Засади рекламної діяльності в Україні - це відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, які визначає та регулює Закон України "Про рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.1996, з наступними змінами та доповненнями.

У відповідності по положень ст.1 Закону України "Про рекламу", зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

В свою чергу, реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Крім того, ст. 1 Закону України "Про рекламу" передбачено, що рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача;

Частиною 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу" встановлено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, підставою накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за розміщення зовнішньої реклами без відповідного дозволу, стало виявлення Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради спеціальної конструкції на фасаді будинку по АДРЕСА_1 , яку відповідач трактує як рекламну.

Згідно копії матеріалів фотофіксації даної конструкції та інших матеріалів справи, така конструкція розміщена на фасаді будинку АДРЕСА_1 . Дана конструкція являє собою табличку площею 1,00*0,75 м.

На такій табличці зображено логотип у вигляді ока, зазначено назву торгової марки - " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", надано інформацію про місцезнаходження товарної групи - "вхід у дворі (3 поверх)" та зазначено фразу, яку суд трактує не інакше, ніж заклик до третіх осіб до придбання товару - "the best girl shop" ("найкращий магазин для дівчат").

Крім того, на конструкції зображено логотип соціальної мережі Instаgram із зазначенням назви сторінки у ній - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналізуючи інформацію про місцерозташування конструкції та її зміст, а також норми ст. 1 Закону України "Про рекламу", суд дійшов висновку, що така конструкція являється нічим іншим, як рекламною конструкцією, яка використовується для доведення реклами до її споживача, тобто з метою доведення до третіх осіб інформації про товар чи особу, яка здійснює його розповсюдження в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Таким чином, твердження позивача про те, що конструкція, розміщена на фасаді будинку АДРЕСА_1 , не є рекламною повністю спростовано матеріалами справи.

А, отже, її розміщення породжує обов`язок у власника такої конструкції отримати дозвіл на це у відповідному органі місцевого самоврядування.

Щодо твердження позивача про те, що дана рекламна конструкція їй не належить, то суд зазначає таке.

За посиланням BUDDU LVIV , введеним у вікні для пошукового запиту, відкривається інтернет - сторінка ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З інформації, що розміщена на даній інтернет - сторінці вбачається, що дана сторінка створена для просування та продажу жіночого одягу торгової марки " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Контактною інформацією зазначений телефон для зв`язку - НОМЕР_2 (телефон, зазначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як контактний при реєстрації ФОП ОСОБА_1 ) та адреса електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що однозначно свідчить про приналежність рекламної конструкції по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, з інформації, розміщеній на відкритій особистій сторінці ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) в соціальній мережі Instаgram вбачається, що позивач є засновником та власником торгової марки BUDDU. Там же ж наявне посилання і на офіційну сторінку торгової марки.

На підставі ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил (2067-2003-п), що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Частинами 1 та 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про рекламу" особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 (далі - Порядок №693).

У відповідності до п. 11 Порядку№693, накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду (п. 12 Порядку №693).

Пунктом 9 Порядку № 693 встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою.

Отже, в даному випадку, посадова особа відповідача повинна скласти протокол про порушення законодавства про рекламу, перевірити відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження та в разі необхідності витребувати документи, усні чи письмові пояснення та іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу.

Згідно п. 16 Порядку № 693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Як суд вже зазначав вище, позивачем не оскаржуються рішення № 0085 від 06.04.2020 та № 0096 від 22.04.2020 з підстав порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф за розміщення зовнішньої реклами без відповідного дозволу та неподання на вимогу Держспоживінспекції у Львівській області інформації про вартість виготовлення реклами.

Інших обґрунтованих доводів, що свідчили б про порушення відповідачем вимог чинного законодавства при накладенні штрафів, позивачем не наведено, а судом відповідних обставин не виявлено.

Враховуючи встановлення судом факту недотримання позивачем вимог Закону України "Про рекламу" щодо приналежності ФОП ОСОБА_1 реклами та доведеність розповсюдження останньою такої реклами без відповідного дозволу, суд дійшов висновку, що притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 16, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" є правомірним, а підстави для визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області № 0085 від 06.04.2020 та № 0096 від 22.04.2020 про накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу - відсутні.

Стаття 19 Конституції України регламентує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст.9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог.

За правилами, встановленими ст. 139 КАС України, сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29.01.2021.

Суддя Потабенко В.А.