Справа № 444/3317/20
Суддя: Ясиновський Р. Б.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/3317/20
Провадження № 2-а/444/9/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДПО18 № 996211 від 28.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДПО18 № 996211 від 28.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою ДПО18 №996211 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на нього накладено адміністративне стягнення в сумі 425 грн. за правопорушення ПДР. В постанові про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО18 №996211 від 28.11.2020 року зазначено, що 28 листопада 2020 року o 12 год. 25 хв. на автодорозі Р-15 (159 км.) керував транспортним засобом з причіпом д.н.з. НОМЕР_1 , номер якого було закрито сторонніми предметами та не пред`явив для перевірки поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Дана постанова складена інспектором вз.1 р.1 бат.1 УПП у Л/О ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 . З вказаною постановою не погоджується, вважає її необґрунтованою, складеною з процесуальними порушеннями, при неповному дослідженні дійсних обставин справи та ненаданні їм належної оцінки. Вказує на те, що відносно нього не складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч.1 КУпАП, хоча він заперечував сам факт вчинення будь-якого правопорушення. Однак такі його твердження інспектором не брались до уваги. Фіксація в момент вчинення правопорушення інспектором за допомогою технічного засобу з нагрудної камери також не здійснювалась. Зазначає, що інспектор патрульної поліції відмовив йому у розгляді клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою. Інспектором не надано позивачеві можливість користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката. Тобто, в супереч вимогам чинного законодавства Відповідач протиправно позбавив його такого права та розглянув справу, притягнувши його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів вини, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише припущеннями.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак подав на адресу суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутності, в повному обсязі підтримує заявлені позовні вимоги та просить такі задоволити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Однак на адресу суду подав відзив на позовну заяву, в якій заперечив проти заявленого позову вказуючи на те, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами. Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальності відповідно до закону. Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (пункт 21.3 статті 21 Закону).

Відповідно до п. 6 розділу VII Закону №1961-IV причепи до легкових і вантажних автомобілів вважаються транспортними засобами, відтак на причіп укладається окремий договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Станом на 28.11.2020 згідно бази даних МТСБУ у позивача був відсутній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на причіп днз НОМЕР_1 (перевірка чинності полісу ОС ЦПВВ наземних ТЗ за посиланням - https://policy-web.mtsbu.ua/Search/ByRegNo?md=A268FEAF225A75383EF7EA43E696E323DDD6654B353E70FD0DCA2FD37EA0627A928C38AE82F40E86). Зазначає, що системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав - при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат). Справа про адміністративне правопорушення відносно Позивача розглядалась на місці вчинення правопорушення та в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (позивача).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочався із представлення особи, що розглядає справу, в даному випадку - інспектор управління ОСОБА_3 .

Поліцейський, що розглядав справу, оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснив Позивачу його права і обов`язки.

Окремо зазначає, що згідно з Наказом МВС "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису" від 18.12.2018 №1026 - строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб.

Відтак, вважає, що постанова серії ДПО18 №996211 від 28.11.2020 року у справі про адміністративне правопорушення винесена відповідно до ст.ст. 222, 283, 284, 278, 279 КУпАП, є законною, обґрунтованою та справедливою, тому немає підстав для її скасування. Інспектор діяв правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, передбачений законом, а тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. П. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Судом встановлено, що 28 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за те, що він 28.11.2020 р. o 12 год. 25 хв. на автодорозі Р-15 (159 км.) керував транспортним засобом з причіпом д.н.з. НОМЕР_1 , номерний знак якого було закрито сторонніми предметами та не пред`явив для перевірки поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Дана постанова була складена інспектором вз.1 р.1 бат.1 УПП у Л/О ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Однак, відповідно до поданого представником відповідача відзивом на позовну заяву, зазначено, що «Розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочався із представлення особи, що розглядає справу, в даному випадку - інспектор управління ОСОБА_3 », що не відповідає даним, зазначеним у постанові серії ДПО18 № 996211 від 28.11.2020 року. (а.с.6)

Відносно позивача протокол про порушення ПДР за ознаками ч. 1 ст.126 КУпАП не складався.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством встановлено, що адміністративне стягнення за порушення правил дорожнього руху не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України. Дана норма кореспондується із нормами ст. 62 Конституції, відповідно до ч. 3 якої обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, відповідно до положень пункту 9 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до пункту 5 Розділу III Інструкції «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволення клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Однак, в порушення даної інструкції інспектор поліції не роз`яснив позивачеві права і обов`язки визначені ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю скористатися юридичною допомогою, інспектором не надано позивачеві можливість користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката. Тобто, в супереч вимогам ст. 268 КУпАП, Відповідач протиправно позбавив позивача такого права.

Відповідно ст. 59 Конституції України "Кожен має право на правову допомогу" та відповідно до ст. 268 КпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, слід дійти висновку, що справа про порушення правил дорожнього руху може бути розглянута за присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з позовної заяви клопотання позивача ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи, щоб мати можливість скористатися допомогою фахівця в галузі права, інспектором УПП не розглядалось, а отже справа не могла бути розглянута в силу закону, а оскаржувана постанова винесена в порушення вимог ст. 268 КпАП України.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 19 грудня 2008 року визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Також, відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис: розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, шо такого доказу не існує.

З боку відповідача немає належного фіксування порушення позивачем ПДР, яке б доводило вину водія, що стверджується відзивом на позовну заяву, поданим відповідачем щодо строку зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, де зазначено, що такий становить 30 діб та на час подачі відзиву термін зберігання відеозапису вичерпався. А отже, надати даний відеозапис як доказ до суду, можливості немає.

Відповідно до вимог п.9 розділу ХV «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» Матеріали про адміністративні правопорушення, за наявності технічної можливості матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото- і кінозйомки, відеозапису, зберігаються в підрозділі поліції в електронному вигляді протягом одного місяця з дати фіксації порушення, а у випадку наявності інформації про оскарження - протягом строку оскарження та розгляду справи.

Крім того, за обставин складення постанови та розгляду справи не були досліджені інші докази по справі, а будь-яких, з вище наведених доказів вини позивача не надано.

Відповідно до поданої ОСОБА_1 позовної заяви вбачається, що йому ставиться до вини те, що він керував т/з з причіпом номерний знак якого закритий сторонніми предметами та не пред`явив для перевірки полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, однак відповідач жодним чином не спростував доводи позивача, тим самим не довів його провину у вчиненні згаданого правопорушення та не подав відповідних доказів на доведення вини ОСОБА_1 .

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Суд не приймає до уваги відзив відповідача в цій частині з огляду на наступне. Відповідно до ч. 9 ст. 79 КАСУ копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідачем також не виконано свого обов`язку передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України та не подано доказів щодо правомірності винесення інспектором УПП у Львівській області ДПП Горчун П.В. постанови, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було оскаржено постанову серії ДПО18 №996211 в термін, визначений законодавством, 08.12.2020 року, тобто в десятиденний термін. Судом 14.12.2020 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено до розгляду. Тобто можна зробити висновок, що на час відкриття провадження у справі та скерування даної ухвали відповідачеві, останній мав можливість зберегти докази вчиненого адміністративного правопорушення та надати такі суду.

За таких обставин суд вважає, що сторона відповідача таким чином проявила байдужість до результату розгляду справи.

Суд надає віру поясненням ОСОБА_1 , зазначених в адміністративному позові, так як підстав не вірити йому у суду немає, такі його пояснення не спростовані будь-якими іншими доказами. А тому суд вважає такі пояснення правдивими і покладає їх в основу рішення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і має право прийняти зокрема рішення про скасування постанови і закриття справи.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивачеві ОСОБА_1 ставиться до вини те, що він не пред`явив для перевірки полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, однак відповідач жодним чином не спростував доводи позивача, ні поданим відзивом на позовну заяву, ні будь-якими іншами допустимими доказами, тобто не довів протиправність дій позивача.

З метою забезпечення гарантії, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ст. 245 КАС України суду повноважень при прийнятті рішення та враховуючи положення ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 286 КАС України, суд приходить до переконання, що задоволення позовних вимог буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача ОСОБА_1 , а тому оскаржувану постанову слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ..

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 7-11, 14, 241-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов - задоволити.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 996211 від 28.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.

За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р. Б. Ясиновський