Справа № 160/13832/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
ВСТАНОВИВ:
1. До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач, з урахуванням уточнень від 09.11.2020 року, просить:
2. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020 року зазначена вище справа розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою суду від 28.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
4. Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
6. Також, ухвалою суду від 01.12.2020 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача щодо здійснення виплати заборгованості за спірний період від 27.08.2020 року;
7. 30.12.2020 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов разом із витребуваними судом доказами по справі.
9. Приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
10. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
11. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
12. Отже, рішення у цій справі приймається судом 26.01.2021 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
13. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 листопада 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою здійснити перерахунок та виплату призначеної йому пенсії в основному розмірі 90 % грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, з урахуванням проведених виплат.
14. У відповідь на заяву ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом від 26.11.2019 року №8599/4-09 повідомило про те, що на виконання Постанови № 103 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року за чинною на цю дату редакцією Закону №2262, а саме за умови статті 13, якими максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70 % відповідних сум грошового забезпечення незалежно від дати звільнення особи зі служби. Також повідомлено, що рішення Верховного Суду України від 16.10.2019 року по справі № 240/5401/18 стосується іншої особи, тому для проведення перерахунку пенсії відповідно до Постанови № 103 у розмірі 90 % грошового забезпечення, правові підстави відсутні.
18. Позивач, не погоджується з такою бездіяльністю ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, вважає її протиправною, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із цим позовом, за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
19. Відповідач заперечує проти позову. У обґрунтування своєї позиції зазначив, що згідно статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
20. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
22. Дослідивши матеріли справи, встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
- на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії з таких видів грошового забезпечення:
- посадового окладу 6770,00 грн.;
- окладу за військовим званням 1480,00 грн.;
- 50% надбавки за вислугу років 4125,00 грн.;
24. Основний розмір пенсії (70%) складає 8662,500 гривень.
25. До основного розміру пенсії станом на 01.01.2018 року встановлено такі підвищення та надбавки:
- підвищення учаснику бойових дій в розмірі 25% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 363,00 грн.;
- цільова грошова допомога учаснику бойових дій 40,00 грн.;
- пенсія за особливі заслуги перед Україною в розмірі 35% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб 508,20 гривень.
26. Загальний розмір пенсійної виплати станом на 01.01.2018 року складає 9573,70 гривень.
27. Розмір пенсії до перерахунку складав 4477,00 гривень.
28. Розмір підвищення пенсії складає 9573,70 грн. 4477,00 грн. = 5096,70 гривень.
29. З 01.01.2018 року відповідно до пункту 2 Постанови №103 підвищення виплачувалось в розмірі 50%, а саме: 5096,70 грн. х 50% = 2548,35 гривень.
30. Загальний розмір пенсійної виплати з 01.01.2018 року складав: 4477,00 грн. + 2548,35 грн. = 7025,35 гривень.
31. Відповідно до Закону України від 07.12.2017 року №2246-VIII Про державний бюджет України на 2018 рік з 01.12.2018 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність збільшився до 1497,00 гривень.
32. У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб розмір підвищення учаснику бойових дій та пенсії за особливі заслуги перед Україною було перераховано. Розмір пенсійної виплати з 01.12.2018р. складав 7052,35 гривень.
33. З 01.01.2019 року підвищення виплачується в розмірі 75%, загальний розмір пенсійної виплати складає 8326,53 гривень.
34. Відповідно до Закону України від 23.11.2018 року №2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік з 01.07.2019 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, збільшився до 1564,00 гривень. У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб розмір підвищення учаснику бойових дій та пенсії за особливі заслуги перед Україною перераховано та розмір пенсійної виплати позивача з 01.07.2019р. складає 8366,73 гривень.
35. Не погодившись із здійсненням Пенсійним фондом перерахунку пенсії та відповідно у зв`язку зі зміною грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення, вказаного у довідці, що надана Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) щодо зменшення позивачу основного розміру призначеної пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018р.;
- зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії у основному розмірі 90% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018р. відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб від 09.04.1992р. №2262-ХІІ (далі ЗУ №2262), постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. №704 (далі постанова КМУ №704), з урахуванням проведених виплат.
38. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було здійснено перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ, в основному розмірі пенсії 90% сум грошового забезпечення з 01.01.2018 року, з урахуванням проведених виплат.
42. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
44. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся із цим позовом до суду.
45. Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
46. Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV встановлено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади, механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
47. Частиною 4 ст. 4 Закон від 09.07.2003 року № 1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
48. Відповідно до ст. 5 вказаного Закону встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
49. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
50. Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, про що зазначено в ч. 1 ст. 7 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV.
51. Статтею 27 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР передбачено, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.
52. Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону від 09.07.2003 року № 1058-IV встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
53. Приписами п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 49 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
54. Згідно з ч. 2 ст. 49 вказаного Закону, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
55. Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.
56. Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
57. Суд зазначає, що законами про пенсійне забезпечення, у тому числі Законом від 09.07.2003 року №1058-IV, не передбачено такої підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії, як проживання пенсіонера на тимчасово неконтрольованій владою території України або не підтвердження проживання на певній території в Україні тощо.
58. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання на певній території України. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.
59. Конституційний Суд України в рішенні від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
60. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
61. Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
63. Суд вважає, що під час розгляду цієї справи відповідачем не доведено наявності об`єктивного та розумного обґрунтування необхідності припинення виплати позивачу пенсії лише через проживання позивача на тимчасово неконтрольованій владою території України.
64. Статтею 46 Закону від 09.07.2003 року № 1058-IV встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
65. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
66. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
67. Судом встановлено, що пенсія позивачу нарахована, але не виплачена.
68. Пунктом 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365, встановлено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України,
69. Але наведеним спеціальним Законом від 09.07.2003 року №1058-IV не передбачено виплату нарахованих за минулий час сум пенсій на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
70. Отже, з урахуванням наведеного вище, слід дійти висновків про порушення відповідачем права позивачки на своєчасне отримання належної йому пенсії.
71. Частиною 1 ст. 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон № 4901-VI) передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.
72. Відповідно до ч. 1 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
73. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
74. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору.
77. Слід зазначити, що зобов`язання УПФУ вчинити певні дії виявився неефективним способом захисту порушеного права.
78. Відповідач допускає протиправну бездіяльність щодо не виплати нарахованої пенсії.
80. При цьому, слід вказати, що за висновками Верховного Суду змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання виплатити на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті (постанова від 10.07.2018 року у справі № 755/7078/16-а).
81. Отже, стягнення заборгованості по пенсії є належним способом захисту, а виконання судового рішення про стягнення такої заборгованості здійснюється в порядку, визначеному Законом № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів, а не згідно з Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, і прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів.
82. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
83. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
84. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
85. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
89. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
90. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
91. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
92. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної відмови позивачу у здійснені належних позивачеві пенсійних виплат.
94. Щодо розподілу судових витрат.
95. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
96. Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
97. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
98. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
101. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,80 гривень.
102. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
104. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
105. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
106. Повний текст рішення складено 26.01.2021 року.

Суддя В.В Ільков