Справа № 240/1270/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1270/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

21 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача - Григор"єва Р.І.

представника відповідача - Шатківської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Олевський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Олевський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішеннь,

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство "Олевський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- від 10.01.2020 № , за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб за І півріччя 2019 року на суму 439106,69 грн., з яких за податковим зобов`язанням 351285,35 грн. та 87821,34 грн. за штрафними санкціями відповідно до п.123.1. ст.123 ПК України;

- від 10.01.2020 р. № , за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб за І півріччя 2019 року на суму 1503,45 грн., з яких за податковим зобов`язанням 1202,76 грн. та 300,69 грн. за штрафними санкціями відповідно до п.123.1. ст.123 ПК України;

- від 10.01.2020 № , за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб за І півріччя 2019 р. на суму 1069,35 грн., з яких за податковим зобов`язанням 855,48 грн. та 213,87 грн. за штрафними санкціями відповідно до п.123.1. ст.123 ПК України.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу позивача - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

В судовому засіданні представник позивача підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, та просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням ДПС у Житомирській області проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства.

За результатом перевірки складено Акт 03.12.2019 № 115/06-30-05-01/05418483, яким встановлено порушення, допущені позивачем, п.274.1. ст.274 Податкового кодексу України.

Не погодившись із висновками акту перевірки, підприємство подало до ГУ ДФС у Житомирській області заперечення на акт перевірки від 21.12.2019. В обґрунтування яких вказано, що відповідно до листа Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики вих. №04-27/10-586 від 19.09.2018 в якому додатково звернуто увагу платників земельного податку та те, що справляння земельного податку за лісові землі можливо лише з 1 січня 2019 року виключно після затвердження та офіційного оприлюднення органами місцевого самоврядування ставок для земель лісового призначення до 15 липня 2019 року.

Листом від 03.01.2020 №26/6/06-30-05-01 ГУ ДПС у Житомирській області повідомило, що в порушення вимог п.274.1. ст.274 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-6 (із змінами та доповненнями) ДП "Олевський лісгосп АПК" занижено податок на землю за 1 півріччя 2019 року в зв`язку з невключенням до декларації з плати за землю лісових земель за І півріччя 2019 року у сумі 353343,59 грн., в тому числі:

- податок на землю на території Олевської ОТГ - в сумі 351285,35 грн.;

- податок на землю на території Радовельської сільради - в сумі 1202,76 грн.;

- податок на землю на території Білоровицької сільради - в сумі 855,48 грн.

ГУ ДПС у Житомирській області висновки по акту перевірки №115/06-30-05- 01/05418483 від 03.12.2019 по ДП "Олевський лісгосп АПК" залишено без змін.

За результатами виявлених порушень, 10.01.2020 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб за І півріччя 2019 року на суму 439106,69 грн., з яких за податковим зобов`язанням 351285,35 грн. та 87821,34 грн. за штрафними санкціями;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб за І півріччя 2019 року на суму 1503,45 грн., з яких за податковим зобов`язанням 1202,76 грн. та 300,69 грн. за штрафними санкціями;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб за І півріччя 2019 р. на суму 1069,35 грн., з яких за податковим зобов`язанням 855,48 грн. та 213,87 грн. за штрафними санкціями.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не дотримався податкової дисципліни в частині визначення ставки нарахування земельного податку з юридичних осіб, чим допустив податкове правопорушення.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон N 71-VIII), яким було введено новий податок - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. А у "Прикінцевих положеннях" Закону N 71-VIII міститься пряма норма щодо введення цього Закону у дію з 01 січня 2015 року.

Згідно з п.п.14.1.147. п.14.1. ст.14 ПК України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно ст.5 Закону України "Про плату за землю" від 03.07.1992 № 2535-12 суб`єктом плати за землю є власник землі, землекористувач та орендар, об`єктом плати є земельна ділянка, яка перебуває у користуванні чи власності, або в оренді.

За змістом пункту 286.1. статті 286 ПК України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" № 2628-8 (далі - Закон), в Податковому кодексі України внесено зміни, пункт 10.3 статті 10 доповнено словами "та земельного податку за лісові землі".

Так, п.10.3 статті 10 ПК України визначає, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Згідно з статтею 55 Закону № 2628-8 пункт 274.1 статті 274 ПК України доповнено словами і цифрами "а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки".

Таким чином, згідно з пунктом 274.1 статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ст.56 Закону № 2628-8 пункт 277.1 статті 277 ПК України викладено в такій редакції: ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області".

Аналіз внесених змін до норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що податковий кодекс зазнав змін в частини визначення нового податку - земельний податок на лісові землі, встановлення ставки на такий податок, визначено новий об`єкт оподаткування та встановлення його елементів відповідно до п.7.1. ст.7 ПК України.

Слід звернути увагу, що спірним у вказаних правовідносинах є визначення періоду, з якого платник податку, що має у власності або у користуванні земельні ділянки вкриті лісом, зобов`язаний сплачувати податок на лісові землі.

Судом першої інстанції встановлено, що порушення податкового законодавства дочірнім підприємством "Олевський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради встановлені за результатами аналізу рішень сільських рад Олевського району та Олевської міської ради.

Зокрема, рішенням 38 сесії 7 скликання Олевської міської ради Житомирської області від 14.03.2019 №1005 внесено зміни до рішення 32 сесії 7 скликання від 04.10.2018 №775 "Про внесення змін до рішення 28 сесії Олевської міської ради 7 скликання від 07.06.2018 № 631 "Про встановлення ставок плати за землю по Олевській міській об`єднаній територіальній громаді на 2019 рік".

Рішенням Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області 21 сесії 7 скликання від 21.12.2018 №602 внесено зміни до рішення ХІV сесії VII скликання від 05.06.2018 № 404 "Про встановлення ставок податку та пільг зі сплати податків на території Білокоровицької сільської ради на 2019 рік".

Рішенням 46 сесії 7 скликання Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області №11 від 05.06.2019 встановлено ставки податку та пільги зі сплати податків на території Радовельської сільської ради на 2019 рік.

Відповідно до статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

За змістом підпункту 266.5.1. пункту 266.5. статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до ст. 10 Податкового кодексу України вказано, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Пунктом 12.3. статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1. пункту 12.3. статті 12 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать: до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Пункт 12.5. статті 12 Податкового кодексу України встановлює, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень, податковий орган застосовував чинні рішення органу місцевого самоврядування (з урахуванням змін), які в свою чергу прийняті на виконання положень Закону України від 23.11.2018, норми якого були чинними, та не визнані неконституційними.

При цьому, встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, яким є відповідач у справі, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та обов`язковими.

За результатом апеляційного розгляду справи колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що дії податкового органу щодо прийняття податкових повідомлень-рішень відповідають прийнятому органом місцевого самоврядування рішенню по встановленню певних правил, а також дотримано баланс публічних та приватних інтересів, з врахуванням майнового стану та рівня доходів фізичної особи, що запроваджено нормою підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України.

Також колегія суддів враховує, що предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення відповідача від 10.01.2020 року, прийняті ним на виконання своїх функцій шляхом реалізації повноважень. При цьому, правомірність рішень органів місцевого самоврядування, якими встановлено ставки податків та пільг зі сплати податків на відповідній території у вказаних правовідносинах не розглядаються.

Отже, за результатом апеляційного розгляду справи, врахувавши встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача, як суб"єкта владних повноважень у спірних правовідносинах з позивачем відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України. Податковим органом спростовано доводи позивача щодо протиправності податкових повідомлень-рішень від 10.01.2020 №, № та .

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Олевський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 січня 2021 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.