Справа № 128/2698/20
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/2698/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Славич К.В.,

за участі представника позивача Кучерук О.Д.,

представника відповідача Савчук Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту енергетики, транспорту і зв`язку Вінницької міської ради в особі головного спеціаліста - інспектора з паркування Відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчака Сергія Олеговича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до Департаменту енергетики, транспорту і зв`язку Вінницької міської ради в особі головного спеціаліста - інспектора з паркування Відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчака С.О. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІВ№00008656 від 14.09.2020 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

У адміністративному позові, поданому у новій редакцій на виконання вимог ухвали суду від 08.10.2020, позивачем викладено наступну позицію. Інспектором з паркування Відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчаком С.О. 09.09.2020 о 10-34 год за адресою: м. Вінниця, вул. Грушевського, 17, розглянуто справу щодо нього та винесено постанову Серії ІВ №00008656 від 14.09.2020, якою його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП, за те що він порушив правила зупинки, а саме зупинився ближче 10 м від пішохідного переходу (п. 15.9 (г) ПДР). Дану постанову він не визнає, вважає дану постанову незаконною з огляду на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Він, ОСОБА_1 , в зазначену дату та час не перебував у зазначеному у постанові місці та не вчиняв дане правопорушення. У цей час він перебував на роботі, що підтверджується довідкою з місця роботи. Більше того, у нього немає посвідчення водія і він не водить даний автомобіль. Даний автомобіль лише зареєстрований на його ім`я. Зазначеним в постанові автомобілем керує його дружина ОСОБА_2 ... Так як його дружина 09.09.2020 прибула в судове засідання на 10-30 год. та здійснила вимушено зупинку неподалік пішохідного переходу по вул. Архітектора Артинова (приблизно 5-6 м від пішохідного переходу, а не по вул. Грушевського, 17), в силу вимушених обставин, оскільки ні Вінницьким міським судом, ні Департаментом енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради не забезпечена парковка для учасників судового процесу поруч із приміщенням суду. А на присутній великій парковці по вул. Грушевського (ринок «Спутнік») відсутні паркомісця для людей з інвалідністю. Вони з дружиною виховують дітей з інвалідністю. Бувають випадки, коли дружина приїздить до суду з одним із дітей, і у неї відсутня можливість здійснити парковку неподалік від приміщення суду саме через відсутність паркомісць для учасників судового процесу та людей з інвалідністю. Зважаючи на те, що на автівці присутній знак «Інвалід», а паркомісця на стоянці по вул. Грушевського та Архітектора Артинова, поруч із приміщенням суду для інвалідів та учасників судового процесу відсутні, виносити постанову про притягнення до відповідальності, вважає, аморально та незаконно. Постанову на лобовому склі знайшла дружина, коли повернулася з судового засідання. Вона не мала можливості поспілкуватися з інспектором з паркування Люльчаком С.О. для обгрунтування своєї позиції, подачі пояснень та всебічного з`ясування усіх обставин справи, оскільки інспектора біля машини не було, справа була розглянута без неї. Таким чином інспектор обмежився лише фіксуванням стоянки автомобіля в невизначеному місці, з електронної бази даних для притягнення його до відповідальності взяв його персональні дані, і автоматично без з`ясування усіх обставин справи виніс незаконну постанову щодо нього у його відсутність. В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу його вини у вчиненні даного правопорушення, в тому числі і не зазначено жодних відомостей про фіксування порушення саме ним. У постанові не визначено, яким чином відповідач дійшов висновку, що саме він здійснив умисну (необережну) дію, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, якщо його на місці даної події взагалі не було. Тому вважає, що дана постанова є безпідставною, такою, що винесена з упередженням та в порушення вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП. Вважає практику притягнення особи до відповідальності на підставі лише відомостей з електронної бази даних щодо володіння даним автомобілем такою, що суперечить презумції невинуватості, верховенству права та права на визнання своєї правосуб`єктності всупереч міжнародному праву. Жодних доказів вчинення саме ним даного правопорушення немає, розгляд справи щодо нього про вчинення ним даного правопорушення та у його відсутність є незаконним. Окрім того, він не надавав згоду на здійснення обробки його персональних даних юридичній особі, суб`єкту господарювання «Департамент енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради», в тому числі даних щодо його майнових прав на даний автомобіль. Інспектор без його згоди отримав доступ до його персональних даних, дозволу на доступ до яких він не надавав, а тому вважає, що здійснення обробки цих даних без його згоди є незаконним, а тому дана постанова також підлягає скасуванню через незаконність обробки його персональних даних.

На підставі вищевикладеного просить скасувати постанову головного спеціаліста - інспектора з паркування Відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчака С.О. про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ІВ№00008656 від 14.09.2020 за ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 12-15).

Представником відповідача Савчук Т.М. подано відзив на позовну заяву (а.с. 38-52), у якому викладено наступну позицію. Департамент енергетики, транспорту і зв`язку Вінницької міської ради в особі головного спеціаліста - інспектора з паркування Відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчака С.О. заперечує щодо задоволення позову з наступних підстав. Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.10 (г) ПДР порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Фактично підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугувало те, що його автомобіль було зупинено ближче 10м до пішохідного переходу. Як вбачається із оскаржуваної постанови та інформації із зображенням транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, що розміщена на веб-сайті Вінницької міської ради, 09.09.2020 о 10-34 год в м. Вінниці по вул. Грушевського, 17, здійснено зупинку транспортного засобу «Opel», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , ближче 10м від пішохідного переходу, чим порушено п. 15.9 «г» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.. Автомобіль позивача був зупинений із порушенням ПДР та був суттєвою перешкодою дорожньому руху або безпеці руху в разі надання екстреної допомоги транспортними засобами аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції та ін. окрім того, розташування автомобіля позивача позбавляє інших учасників руху в повному обсязі слідкувати за дорожньою обстановкою, обмежує видимість тих учасників дорожнього руху, які здійснюють рух, що в свою чергу створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Пішохідний перехід, біля якого був зупинений автомобіль позивача позначений дорожньою розміткою 1.14.1. Інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин правопорушення: фотознімки в кількості п`яти з різних ракурсів, що здійснені на допомогою технічного приладу ЕМ5, який пройшов стандартизацію відповідно до ЗУ «Про стандартизацію», що підтверджується: сертифікатом експертизи, атестатом відповідності, додатком до сертифіката, що автоматично визначає координати місця фіксації, відображають дату порушення 09.09.2020, місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта вул. Грушевського, 17 м. Вінниці, географічні координати 49.2353439, 28.466671, час вчинення порушення 10-34 год.. Фотознімки автомобіля «Opel», д.н.з. НОМЕР_1 , та дані про відстань місця зупинки автомобіля від пішохідного переходу, містять інформацію про те, що транспортний засіб був зупинений за 3754 мм (3 м 74 см) від пішохідного переходу, який позначений дорожньою розміткою 1.14.1, що підтверджено заміром такої відстані, тобто ближче 10м з його боку. Отже інспектором з паркування зафіксовано факт зупинки транспортного засобу на відстані менше ніж 10 м до пішохідного переходу, який призначений для організованого переходу пішоходів через проїзну частину по вул. А.Артинова та позначений дорожньою розміткою 1.14.1, що є порушенням правил зупинки транспортних засобів п. 15.9 (г) ПДР. В даному випадку зупинка автомобіля, у якому був відсутній водій та пасажири, що зафіксовано інспектором з паркування в режимі фотозйомки, безумовно підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Також зазначає, що чинними положеннями Правил дорожнього руху не передбачено виключень з правил щодо заборони зупинки транспортних засобів на пішохідних переходах та ближче ніж 10 від них для водіїв з інвалідністю або водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Вважає, що посилання позивача на те, що його дружина зупинила автомобіль у вказаному місці аби прийняти участь в судовому засіданні через те, що відсутні паркомісця для транспортних засобів, які перевозять людей з інвалідністю, не заслуговують на увагу, оскільки, зупинка автомобіля була не екстрена чи аварійна, а такі категорії водіїв не мають перевагу щодо заборони зупинки на пішохідних переходах та ближче 10 м від них. Особливості розгляду справ про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а також накладення адмінстягнення при розгляд цих справ без врахування ступеню вини цієї особи, яка притягається до адмінвідповідальності, встановлюються ст.ст. 279-1, 279-4 КУпАП. За приписами ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) несе відповідальна особа. За змістом даної норми відповідальною особою транспортного засобу, який зареєстровано в Україні, є особа за якою зареєстровано транспортний засіб. Факт здійснення зупинки належного ОСОБА_1 автомобіля з порушенням зафіксовано на фотознімках, які зроблені інспектором з паркування під час допущення відповідного порушення за допомогою технічного приладу Logic Instrument K80, про що здійснено відмітку в постанові. Таким чином, беручи до уваги положення ст. 14-2 КУпАП та спеціальних субєктів за ст. 122 КУпАП, факт реєстрації автомобіля за ОСОБА_1 було достатньою правовою підставою для притягнення його до адмінвідповідальності. Встановивши відповідальну особу ОСОБА_1 ,, за яким зареєстрований автомобіль «Opel», д.н.з. НОМЕР_1 , що не заперечується позивачем, інспектором з паркування було винесено оскаржувану постанову, до якої було додано матеріали фотофіксації шляхом їх розміщення на відповідному веб-сайті в мережі Інтернет, доступ до яких наданий за QR-кодом для ознайомлення цієї особи із матеріалами справи. Таким чином фактичні обставини справи свідчать про те, що інспектором з паркування здійснено розгляд справи про порушення правил запинки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки із врахуванням особливостей, визначених ст. 279-1 КУпАП та відповідальна особа встановлена за відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів, якою є ОСОБА_1 та відносно нього винесено постанову. Таким чином, доводи позивача що обов`язковою умовою притягнення особи до адмінвідповідальності є встановлення наявності вини у вчиненні нею адмінправопорушення, є помилковим у контексті спірних правовідносин та вказаних норм закону. Отже, факт вчинення позивачем правопорушення є доведеним, оскільки фотознімки в розумінні ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами, які доводять вину позивача. Щодо визначення позивача суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, то зазначає наступне. Відповідно до ст. 279-3 КУпАП визначено випадки коли особа звільняється від відповідальності за вчинене правопорушення. Позивачем у визначений Законом строк не було подано відповідних документів, що автомобіль вибув з його володіння. Тобто відповідачем було вірно визначено особу, яка має нести відповідальність за вчинене правопорушення. Щодо того, що позивач не керував автомобілем на час вчинення адміністративного правопорушення, то зазначає, що позивач не скористався правом при реєстрації транспортного засобу на внесення відомостей про належного користувача цим транспортним засобом. А тому саме позивач є належним суб`єктом відповідальності в даному випадку. Також зазначає, що дії відповідача щодо розгляду справи без участі позивача в повній мірі відповідають приписам ст.ст. 277, 279-1 КУпАП та відповідачем було виконано припис Закону про розміщення на лобовому склі копії постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Аргументи позивача на відсутність доказів вчинення правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки в оскаржувані постанові міститься вказівка на те, що всі докази розміщено на веб-сайті за відповідним посиланням, де в пошуковій системі за номером автомобіля та номером постанови можна переглянути всі докази вчинення адміністративного правопорушення. Аргументи позивача, що дружина здійснила вимушену зупинку у звязку із необхідністю бути присутньою в судовому засіданні не доведені будь-якими доказами вимушеної зупинки в розумінні Закону. На підставі викладеного у відзиві просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідачем також надано підтвердження про направлення копії відзиву позивачу (а.с. 52-а).

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду додаткові пояснення по суті справи, які за своїм змістом аналогічні змісту позовної заяви (а.с. 88-92, 121-124).

Представником відповідача Савчук Т.М. також подано письмові пояснення, в яких вона заперечує щодо викладених позивачем письмових пояснень по суті позову (а.с. 112-118).

Інших заяв клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 9-10).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.10.2020 продовжено позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позову (а.с. 25-26).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2020 клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом (а.с. 34).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2020 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання (а.с. 35).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.01.2021 відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі (а.с. 141).

В судовому засіданні 13.01.2021 позивач ОСОБА_1 позов підтримав за викладених в позовній заяві та письмових поясненнях обставин та просив його задоволити.

В судове засідання 27.01.2021 позивач ОСОБА_1 не з`явився. Його представник Кучерук О.Д., підтримала позов ОСОБА_1 за викладених в позовній заяві обставин, просила позовні вимоги задоволити. Крім того, додатково пояснила, що, як наголошує відповідач, встановлення вини особи при винесені постанови про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису)відповідними статтями КУпАП, не передбачено. За таких обставин ОСОБА_1 повністю позбавлений права на справедливий та об`єктивний розгляд справи при винесенні постанови, оскільки не має змоги спростувати обставини чи надати докази, які пом`якшують вину особи чи знімають з неї відповідальність. ОСОБА_1 вимушений оскаржувати постанову до суду. Обгрунтовуючи незаконність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач вказував на наступні підстави: в момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 перебував на своєму робочому місці, тому згідно ст. 61 Конституції України не може бути притягнутий до відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв; за кермом автомобіля в момент вчинення правопорушення перебувала його дружина ОСОБА_2 , яка прибула до Вінницького міського суду Вінницької області для участі в судовому засіданні. А оскільки ні судом, ні Вінницькою міською радою по вул. Грушевського та вул. Архітектора Артинова на наявній стоянці не забезпечено паркувальні місця для людей з інвалідністю та супроводжуючих їх, а також для учасників судового процесу, зокрема, осіб з інвалідністю, то ОСОБА_2 , за крайньої необхідності, задля забезпечення прав інвалідів, здійснила зупинку. На автомобілі був присутній знак «Інвалід». За таких умов інспектор не мав ні морального, ні законного права виносити оскаржувану постанову; підпис інспектора Люльчака на оскаржуваній постанові не відповідає його підпису під Посадовою інструкцією, а тому не можна вважати, що постанова підписана уповноваженою особою. Зазначає, що за існуючого нині порядку притягнення власників транспортних засобів до відповідальності, у громадян відсутня можливість довести свою невинуватість, як тільки в суді. Отже, враховуючи зазначене, просила позов задоволити та скасувати оскаржувану постанову.

Представник відповідача Савчук Т.М. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях. Просила в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , суду показала, що ОСОБА_1 знає як сусіда. З приводу обставин справи вказала, що її доводиться часто звертатися до Вінницького міського суду Вінницької області. І у зв`язку із цим вона стикається з дуже незручним положенням, яким користуються працівники поліції, стягуючи неправомірно кошти на свою користь, оскільки паркувальні місця для людей з інвалідністю відсутні. Такий стан речей існує давно. По суті справи зазначила, що, наскільки їй відомо, ОСОБА_1 ніколи за кермо автомобіля не сідає. Автомобілем керує його дружина ОСОБА_2 ... Автомобіль лише оформлений на ОСОБА_1 , і в судове засідання до Вінницького міського суду Вінницької області 09.09.2020 приїхала автомобілем саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 ..

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 суду показала, що вона є дружиною ОСОБА_1 і 09.09.2020 за кермом автомобіля, який оформлений на її чоловіка позивача ОСОБА_1 , була вона. Вона приїхала даним автомобілем в судове засідання, яке відбувалося у Вінницькому міському суді. В судове засідання вона приїхала завчасно, проте, паркувальні місяця біля суду були відсутні і вона проїхавши декілька кіл навколо суду, здійснила вимушену зупинку автомобіля по вул. Архітектора Артинова, неподалік пішохідного переходу. Вибираючи місце для зупинки, вона зупинила автомобіль таким чином, аби це нікому не заважало. В іншому місці вона не могла припаркуватися, це була крайня необхідність, оскільки їй необхідно було піти в судове засідання, де розглядалася її справа по захисту прав її дітей з інвалідністю. Аби вона вчасно не з`явилася в судове засідання, то не могла би захистити права своїх дітей. У постанові інспектора не вказано, що вона порушила чиїсь права, здійснивши там зупинку, оскільки відсутні потерпілі. Необхідність захисту прав інвалідів на захист переважала вчиненню нею порушення ПДР. Департаментом енергетики, транспорту і зв`язку Вінницької міської ради, на який покладено обовязок у забезпеченні наявності паркомісць для інвалідів по вул. Грушевського та по вул. Арх. Артинова в м. Вінниці, біля Вінницького міського суду, не виконано вказаного обов`язку. Відповідно норм КУпАП, відповідальна особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, має не лише винести постанову, а з`ясувати причину вчинення правопорушення та доповісти керівництву дану інформацію, аби унеможливити надалі такі правопорушення. Якби там були паркувальні місця для інвалідів, то не було би цих правопорушень і вона не вимушена була вчиняти порушення ПДР. З приводу права заявити про те, що правопорушення вчинено нею, а не ОСОБА_1 , зазначила, що за відсутності біля Вінницького міського суду паркувальних місць для інвалідів, вона не може брати на себе відповідальність за вчинене нею правопорушення, оскільки саме Департаментом енергетики, транспорту і зв`язку Вінницької міської ради не було забезпечено наявності таких паркувальних місць.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ІВ № 00008656, складеною інспектором головним спеціаліст-інспектором з паркування Відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчаком С.О. 14.09.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), передбачене ч. 3 ст.122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. (а.с.4).

Згідно даної постанови, 09.09.2020 о 10:34 год ОСОБА_1 в м. Вінниці по вул. Грушевського, 17 здійснив зупинку транспортного засобу марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від пішохідного переходу з обох боків, крім випадків надання переваги в русі, чим порушив вимоги п. 15.9 «г» ПДР, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.. Фотозйомка даного адміністративного правопорушення була здійснена за допомогою приладу Logic Instrument K80 V2. У вказаній постанові також вказано, що власник чи користувач може ознайомитися із зображеннями чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення на веб-сайт: http://inspector.vmr.gov.ua. Ідентифікатор для доступу до зображень транспортного засобу номерний знак автомобіля, серія та номер постанови.

З показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається, що 09.09.2020 о 10:34 год за кермом транспортного засобу марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_1 перебувала ОСОБА_2 та здійснила зупинку даного транспортного засобу в зазначений час, яка була вимушеною, по вулиці Архітектора Артинова.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з тим, частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, законодавством обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, відповідачем на підтвердження власної позиції надано докази вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 55-57, 65). Зокрема, це фотознімки транспортного засобу марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_1 , зображення його розташування на проїзній частині та карту з поміченим місцем фіксації правопорушення.

Із оглянутих фотоматеріалів вбачається, що дійсно транспортний засіб марки «Opel», д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , зупинено ближче 10 м від пішохідного переходу, а саме за 3754 мм (3 метри 75 см) від пішохідного переходу, що підтверджено заміром такої відстані.

Проте, оглядом даних доказів встановлено, що правопорушення було вчинено по вул. Архітектора Артинова в м. Вінниці, а не по вул. Грушевського, як то зазначено в оскаржуваній постанові, і про що наголошував позивач та його представник в позовній заяві та в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). А тому докази, подані сторонами суд приймає як належні та допустимі і не вбачає підстав для їх відхилення.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зокрема, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, судом встановлено, що місце вчинення правопорушення, зазначене в оскаржуваній постанові, не співпадає із місцем його вчинення, яке зазначено в доказах, на підставі яких відповідачем було винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 3 п. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Таким чином, суд, керуючись положеннями ч.3 п.2 ст. 286 КАС України дійшов висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень - відповідача, що є предметом оскарження, підлягає скасуванню та направленню справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Керуючись ст.ст. 7, 255, 251, 252, 277-2, 278, 280, 285 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 12, 14, 19, 20, 22, 32, 72, 77, 90, 94, 122, 139, 192, 205, 241-246, 268, 271, ч.3 п.2 ст. 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту енергетики, транспорту і зв`язку Вінницької міської ради в особі головного спеціаліста - інспектора з паркування Відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчака Сергія Олеговича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволити.

Скасувати постанову серії ІВ №00008656 від 14.09.2020, винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування Відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Люльчаком Сергієм Олеговичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а справу надіслати на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) - Відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.П. Шевчук