Справа № 340/4426/20
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2021 року м. Дніпросправа № 340/4426/20
(суддя Хилько Л.І., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою начальника управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради Купченко Олександра Павловича на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі №340/4426/20 за позовом начальника управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради ОСОБА_1 до Олександрійського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради ОСОБА_1 09 жовтня 2020 року звернувся до суду з позовом до Олександрійського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Дніпро), згідно з яким, просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 28.09.2020 ВП №61011386 про стягнення виконавчого збору в сумі 10000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що обов`язковою умовою стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів з примусового виконання рішень, проте відповідачем не вживалось будь-яких заходів чи дій, направлених на примусове виконання рішення суду, що є необхідною підставою для стягнення виконавчого збору. Крім того, неповідомлення про наявність судового рішення призвело до об`єктивних причин, наявність яких не дала позивачу можливості самостійно та добровільно виконати судове рішення без втручання органів примусового виконання рішень.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що приймаючи спірну постанову державний виконавець діяв лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та не повне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для її вирішення, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що обов`язковою умовою стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів з примусового виконання рішень, проте відповідачем не вживалось будь-яких заходів чи дій, направлених на примусове виконання рішення суду, що є необхідною підставою для стягнення виконавчого збору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 24.12.2019 року Кіровоградським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_2 виконавчий лист по адміністративній справі №340/68/19 про зобов`язання начальника управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради протягом 5 робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили надати відкриту публічну інформацію запитувану ОСОБА_2 у заяві від 05.11.2018 року, з урахуванням висновків суду (а.с.111).

В свою чергу, 14.01.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції із заявою щодо примусового виконання виконавчого листа по справі №340/68/19 (а.с.110).

22.01.2020 року головним державним виконавцем Бевз Ларисою Вікторівною за наслідками розгляду вказаної зави винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.111-зв.).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 р. у справі №340/380/20, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.08.2020р., зобов`язано керівника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа по адміністративній справі №340/68/19 (а.с.112-114).

На виконання рішення суду у справі №340/380/20 державним виконавцем винесено постанову від 28.09.2020 року про скасування процесуального документа - повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.01.2020 року (а.с.118-зв.).

Цього ж дня, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61011386 з примусового виконання виконавчого листа № 340/68/19, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом 24.12.2019 року (а.с.119-зв.).

Також, державним виконавцем в рамках здійснення виконавчого провадження № 61011386 було прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, згідно з якою державним виконавцем відповідно до положень статті 27 Закону №1404-VIII постановлено стягнути з боржника (позивача) виконавчий збір у розмірі 10000,00 грн. (а.с.120-зв.).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови в частині стягнення виконавчого збору є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VІІІ).

За приписами частин п`ятої та шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої - четвертої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З аналізу вказаних норм Закону №1404-VІІІ вбачається, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З вказаного вбачається, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Отже суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що дії виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, посилання позивача в апеляційній скарзі на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 року справа №2540/3203/18 суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вони зроблені за інших правовідносин відмінних, від тих, що є предметом спору у справі, що розглядається.

Не заслуговують на увагу також доводи позивача щодо його не обізнаності про наявність судового рішення, за яким останній має вчинити певні дії та не усвідомлення того, що за невиконання судового рішення він може понести юридичну відповідальність, оскільки це не впливає на відкриття виконавчого провадження.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи в частині судового рішення, що оскаржується позивачем об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради Купченко Олександра Павловича залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі №340/4426/20 за позовом начальника управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 28 січня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко