Справа № 620/5499/20
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Чернігів Справа № 620/5499/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області) про: визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині не зарахування ОСОБА_1 до педагогічного стажу 42 роки 2 місяці 6 днів, що дає право на нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій за віком, станом на день призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1 такої допомоги; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до педагогічного стажу 42 роки 2 місяці 6 днів, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 пенсій за віком, станом на день призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що вона з 10.07.2020 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії відповідач не повідомив, що вона має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення, як особа, яка має педагогічний стаж 42 роки. 07.09.2020 вона звернулася до відповідача з заявою про нарахування та виплату їй одноразової грошової допомоги, але листом від 07.10.2020 їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи працівником освіти 30 років. Вважає, що бездіяльність відповідача щодо не зарахування та не виплати їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за віком з підстав не зарахування до спеціального страхового стажу, як працівника освіти, при обчисленні пенсії, що визначає право на виплату грошової допомоги періоди роботи з 30.08.1978 року по теперішній час на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Ніжинський дитячій музичній школі є незаконною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства. Зазначає, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії вона мала спеціальний стаж роботи понад 30 років, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно грошової допомоги при виході на пенсію, яка передбачена пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем, в межах встановленого судом строку, подано до суду відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити, зазначивши, що стаж роботи позивача на спеціальних посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно записів трудової книжки є недостатнім для визначення права на призначення пенсії відповідно до вказаної норми закону, а також, на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як посада викладача та концертмейстера Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 не передбачена. Згідно статуту Ніжинська дитяча музична школа належить до позашкільних навчальних закладів, тому періоди роботи вчителів у музичних школах після 01.01.1992 року зараховуються до спеціального стажу за умови, що музична шкода є загальноосвітнім навчальним закладом. Вказує, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Закон України «Про позашкільну освіту» та Постанова Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963. За вказаних обставин вважає свої дії щодо відмови у призначені пенсії за вислугу років правомірними, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Представником відповідача подано відповідь на відзив, в якій, серед іншого, зазначає, що твердження відповідача щодо не розповсюдження дії Закону України «Про позашкільну освіту» та Постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 на спірні правовідносини є помилковими, оскільки Верховний суд у постанові від 26.03.2019 по справі №484/211/17, при розгляді подібних правовідносин, вказав, що дія Переліку №963, який відносить посаду викладач до педагогічних посад, розповсюджується на спірні правовідносини.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відповідно до записів у трудовій книжці від 30.08.1979 серії НОМЕР_1 (а.с.11-12), має такий трудовий стаж:

з 30.08.1978 по 01.10.1990 на посаді викладача загального фортепіано та концертмейстера Ніжинської музичної школи;

з 01.10.1990 - на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстера Ніжинської музичної школи по теперішній час.

Позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком, до якої додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорт, трудову книжку, диплом про навчання, індивідуальні відомості про застраховану особу Форма ОК-5 (а.с.51,52-53,55-58,59).

ГУ ПФУ в Чернігівській області позивачу, з 10.07.2020, було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.54).

07.09.2020 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про нарахування та виплату їй одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій, станом на день її призначення, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 07.10.2020 №3703-3926/М-02/8-2500/20 відповідач відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій, оскільки згідно з пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги зараховують періоди роботи в закладах і установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, зокрема, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Відповідно до Переліку №909 посада викладача з класу фортепіано та концертмейстера не передбачена (а.с.13).

Вважаючи протиправною відмову у не зарахуванні до педагогічного стажу 42 роки 2 місяці 6 днів, що дає право на нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій за віком, позивач звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи суд встановив, що спір виник у зв`язку із різною оцінкою сторонами питання щодо наявності підстав для зарахування до стажу роботи позивача 42 роки 2 місяці 6 днів на посадах викладача загального фортепіано, викладача по класу фортепіано та концертмейстера Ніжинської музичної школи до педагогічного стажу, що дає право на нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій за віком, станом на день призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Спеціальний Закон, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

У відповідності до частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

У той же час, підпунктом «е» частини 1 статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та спеціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: - з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - неменше 25 років 6 місяців; - з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; - з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; - з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; - з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; - з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; - з 01 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; - з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 01 квітня 2023 по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 01 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Відповідно до Пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV та механізм її виплати.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пунктами 4 та 5 Порядку №1191 встановлено, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік №909).

Згідно з розділом 1 «Освіта» Переліку №909 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема працівники музичних і художніх шкіл, а саме: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи та працівники позашкільних навчальних закладів, а саме: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Системний аналіз чинного законодавства України дає підстави для висновку, що для набуття права на бажану для позивача виплату необхідною є сукупність таких умов:

1) досягнення особою пенсійного віку передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) на день досягнення пенсійного віку такі особи повинні працювати в медичних закладах та установах державної або комунальної форми власності на визначених посадах;

3) робота на таких посадах повинна давати право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

4) наявність страхового стажу на таких посадах для жінок - 30 років;

5) призначенню пенсії за віком таким особам не повинно передувати отримання будь якої іншої пенсії.

Подібну правову позицію висловив і Верховний Суд, зокрема у постанові від 20.02.2019 року (справа № 462/5636/16-а), який дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що з 10.07.2020 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону №№1058-IV.

У адміністративному позові ОСОБА_1 зазначає, що її педагогічний стаж роботи, що дає право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком, складає 42 роки.

Проте відповідачем не враховується до спеціального (педагогічного) стажу період роботи позивача, з 30.08.1978 і по теперішній час, на посаді викладача загального фортепіано та з класу фортепіано і концертмейстера Ніжинської музичної школи, з посиланням на той факт, що Переліком №909 не передбачені посади викладача з класу фортепіано та концертмейстера у музичній школі.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України від 05.09.2017 №2145-VIII «Про освіту» (далі Закон №2145-VIII) позашкільна освіта, разом із повною загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами, є невід`ємним складником системи освіти та становить структуру освіти в Україні.

Відповідно до частин 1, 3 статті 14 Закону №2145-VIII метою позашкільної освіти є розвиток здібностей дітей та молоді у сфері освіти, науки, культури, фізичної культури і спорту, технічної та іншої творчості, здобуття ними первинних професійних знань, вмінь і навичок, необхідних для їх соціалізації, подальшої самореалізації та/або професійної діяльності. Здобуття позашкільної освіти забезпечується закладами позашкільної освіти різних типів, форм власності та підпорядкування, іншими закладами освіти, сім`єю, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами, організаціями та іншими юридичними і фізичними особами.

Пунктом 1, 7 та 12 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 №433, до позашкільних навчальних закладів віднесені, зокрема, дитячо-юнацькі спортивні школи, палаци дітей та юнацтва, школи мистецтв.

Відповідно до частини 7 статті 14 Закону №2145-VIII порядок, умови, форми та особливості здобуття позашкільної освіти визначаються спеціальним законом.

За приписами статті 1 Закону України від 22.06.2000 №1841-III «Про позашкільну освіту» (далі Закон №1841-III) система позашкільної освіти - освітня підсистема, що включає, зокрема, державні, комунальні, приватні заклади позашкільної освіти.

Згідно зі статтею 4 Закону №1841-III позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Структуру позашкільної освіти становлять, зокрема, заклади позашкільної освіти (стаття 5 Закону №1841-III).

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону №1841-III перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, до посад педагогічних працівників віднесені викладачі всіх спеціальностей, концертмейстер та акомпаніатор закладів освіти.

Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 21 Закону №1841-III педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Суд враховує, що Переліком №909, не передбачена посада концертмейстера та викладача позашкільного навчального закладу, однак зауважує, що згідно з пунктом 3 розділу VIII Прикінцевих положень Закону №1841-III до приведення законів України, інших нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Також суд враховує, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 (справа №876/5312/17, провадження №11-860апп18) відступила від позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 25.05.2016 у справі №419/794/15-а щодо відсутності у викладачів музичних шкіл, які відносяться до закладів позашкільної освіти, права на отримання пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду, з огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право на отримання пенсії за вислугу років.

Отже Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 дійшла правового висновку, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

Подібну правову позицію було висловлено також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що концертмейстери та викладачі в музичних школах є педагогічними працівниками і мають право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Згідно з положеннями статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент звернення за призначенням пенсії за віком ОСОБА_1 мала педагогічний стаж 42 роки 02 місяці 6 днів, який підтверджується трудовою книжкою та який не визнав відповідач, а саме:

з 30.08.1978 по 01.10.1990 на посаді викладача загального фортепіано та концертмейстера Ніжинської музичної школи;

з 01.10.1990 - на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстера Ніжинської музичної школи по теперішній час.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач з 30.08.1978 і по теперішній час працює на посаді викладача по класу фортепіано і концертмейстера, стаж роботи позивача на цих посадах складає понад 30 років, тому спірний стаж роботи ОСОБА_1 підлягає зарахуванню до педагогічного стажу, як спеціального, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Чернігівській області в частині не зарахування ОСОБА_1 до педагогічного стажу 42 роки 2 місяці 6 днів та зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до педагогічного стажу 42 роки 2 місяці 6 днів, що дає право на нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій за віком, станом на день призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Чернігівській області в частині не нарахування та невиплати грошової допомоги в розмірі 10 пенсій за віком, станом на день призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 пенсій за віком, станом на день призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1681,60 грн.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині не зарахування ОСОБА_1 до педагогічного стажу 42 роки 2 місяці 6 днів та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до педагогічного стажу 42 роки 2 місяці 6 днів, що дає право на нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій за віком, станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині не нарахування та невиплати грошової допомоги в розмірі 10 пенсій за віком, станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 пенсій за віком, станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ - 21390940).

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2021.

Суддя В.В. Падій