Справа № 952/863/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 р.Справа № 952/863/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора Департаменту патрульної поліції Полонської Аліни Владиславівни на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 12.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Яценко Євген Іванович, смт. Зачепилівка, Харківська область, по справі № 952/863/20

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора Департаменту патрульної поліції Полонської Аліни Владиславівни

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1 АВ №01010386 від 14.10.2020 р.,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Зачепилівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до інспектора Департаменту патрульної поліції Полонської Аліни Владиславівни (далі по тексту - відповідач), в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №01010386 від 14.10.2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 255,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що володіє транспортним засобом PEUGEOT 3008 державний номерний знак НОМЕР_1 , однак, окрім неї, вказаним автомобілем можуть користуватися близькі родичі, члени сім`ї та друзі. Разом з цим, з 27.09.2020 по 19.10.2020 року вона разом зі своєю дитиною перебувала у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 , а її автомобіль знаходився за місцем мешкання батьків її чоловіка за адресою: АДРЕСА_2 , тобто 14.10.2020 року вона не могла керувати вказаним транспортним засобом. Зазначила, що в оскаржуваній постанові міститься фото автомобіля, який схожий на її, однак, за кермом перебувала невідома особа чоловічої статі. Отже, вважаючи себе не винною та враховуючи неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, при прийнятті оскаржуваної постанови, просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 12.11.2020 року по справі №952/863/20 позов ОСОБА_1 до інспектора Департаменту патрульної поліції Полонської Аліни Владиславівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №01010386 від 14.10.2020 року - задоволено.

Скасовано постанову інспектора Департаменту патрульної поліції Полонської Аліни Владиславівни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №01010386 від 14.10.2020 року за ч.1 ст. 122 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 .

Адміністративне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрито.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 12.11.2020 року по справі № 952/863/20 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на не проведення судом першої інстанції об`єктивного дослідження обставин у справі. Вважає законною та обґрунтованою постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №01010386 від 14.10.2020 року, винесеною на підставі інформаційних файлів та метаданих до них, за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу «КАСКАД» 035-1219, який має сертифікат відповідності ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" та дійсне свідоцтво про повірку технічного засобу, а тому є належним доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП

З посиланням на ст.14-2 КУпАП вказує, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, а тому враховуючи, що за ОСОБА_1 відповідно до витягу з ІПНП «АРМОР» зареєстровано транспортний засіб, який і відображено на фото та відео матеріалами факту, за кермом якого вчинено спірне правопорушення, та відсутність обставин звільнення від адміністративної відповідальності позивача, передбачених ст.279-3 КУпАП, вважає правомірним застосування стягнення.

З огляду на вищевикладене, на переконання апелянта, помилковими є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови поліцейського з огляду на неможливість ідентифікувати особу, яка знаходилась за кермом автомобіля. Підсумовуючи вищевикладне, стверджуючи про порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм ст. 162 КАС України, ст.ст. 14-2, 122 КУпАП, просить суд апеляційної скарги задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою інспектора Департаменту патрульної поліції Полонської А.В. від 14.10.2020 р. серія 1АВ №01010386, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень 00 копійок.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 14.10.2020 р. о 17 год. 28 хв. за адресою МОЗ Київ-Харків-Довжанський 101+350 особа, яка керувала транспортним засобом PEUGEOT 3008 державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год, чим порушила п. 12.9. (б) Правил дорожнього руху України.

Судом першої інстанції встановлено, що з копії оскаржуваної постанови чітко не видно державного номерного знаку автомобіля та особи, яка ним керує.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення відображеної в оскаржуваній постанові неможливо ідентифікувати особу, яка знаходиться за кермом автомобіля в момент вчинення адміністративного правопорушення, а тому не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Також судом першої інстанції було наголошено, що матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови інспектора не містять належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що підставою для винесення інспектором постанови Департаменту патрульної поліції Полонської А.В. від 14.10.2020 р. серія 1АВ №01010386 слугувало встановлене в діях ОСОБА_1 порушення п. 12.9. (б) Правил дорожнього руху України (перевищення встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год при керуванні транспортним засобом PEUGEOT 3008 державний номерний знак НОМЕР_1 ).

Вказане порушення було зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом заводський номер (Каскад, 035-1219), номер свідоцтва про повірку технічного засобу UA.TR.001 22 016-20 та термін його дії до 14.05.2021 року, із посиланням на веб-сайт в інтернеті із зазначенням ідентифікатору доступу, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі (а.с.8).

Як встановлено пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.6 ПДР передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В силу приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями з 279-1 по 279-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Процедуру оформлення працівниками органів і органів (підрозділів) Національної поліції України, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (далі - уповноважений поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.01.2020 року № 13 (далі - Інструкція № 13).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції № 13, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; 5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу, зареєстрованого за межами України, - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За визначенням пункту третього розділу другого Інструкції № 13 при опрацюванні уповноваженим поліцейським матеріалів автоматичної фіксації та встановлення факту учинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, цим уповноваженим поліцейським виноситься сформована Системою в автоматизованому режимі адміністративна постанова без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.4 розділу ІІ Інструкції № 13, адміністративна постанова виноситься стосовно відповідальної особи, а в разі фіксації адміністративного правопорушення, учиненого на транспортному засобі, зареєстрованому за межами України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, - стосовно особи, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

З підпункту 1 пункту 7 розділу ІІ Інструкції № 13 вбачається, що у разі наявності доказів учинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах автоматичної фіксації даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з накладенням цифрового підпису.

Згідно з п.9 розділу ІІ Інструкції № 13, винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова автоматично вноситься засобами Системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, у якому здійснюється їх облік. Винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова друкується з використанням засобів Системи та протягом трьох днів із дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Дослідивши зміст спірної постанови, колегія суддів зазначає, що зміст постанови, прийнятою уповноваженою особою з дотриманням процедури, встановленої вищенаведеними нормами, відповідає вимогам статті 283 КУпАП, та містить накладення цифрового підпису.

Слід зауважити, що посилань на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства або непогодження із порядком прийняття або змістом оскаржуваної постанови позивачем не зазначено.

Позивачем не заперечується, що 20.10.2020 року поштовим зв`язком нею отримано постанову інспектора Департаменту патрульної поліції Полонської А.В. від 14.10.2020 р. серії 1АВ №01010386, ОСОБА_1 про накладення на неї стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн за ч.1 ст.122 КУпАП, внаслідок перевищення 14.10.2020 р. о 17 год. 28 хв. при керуванні транспортним засобом PEUGEOT 3008, державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою МОЗ Київ-Харків-Довжанський 101+350, встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год, чим допущено порушення п. 12.9. (б) Правил дорожнього руху України.

Позивач, окрім посилань на відсутність в її діях вини щодо скоєного правопорушення (14.10.2020 фізично не могла керувати вказаним транспортним засобом, оскільки з 27.09.2020 по 19.10.2020 перебувала у батьків за адресою : АДРЕСА_2 ) не наводить будь-яких інших мотивувань неправомірності оскаржуваної постанови.

Разом з цим, позивач в адміністративному позові підтвердила свій статус власника автомобіля PEUGEOT 3008 державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням якого і було вчинено адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч.1 ст. 14-2 КУпАП України, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, в силу приписів ч.1 ст. 14-2 КУпАП України ОСОБА_1 , як власник автомобіля автомобіля PEUGEOT 3008 державний номерний знак НОМЕР_1 , є відповідальною особою, яка у випадку вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, буде нести адміністративну відповідальність.

Підстави для звільнення від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) встановлені ст. 279-3 КУпАП, за змістом якої відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналогічна норма закріплена в розділі III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020.

Таким чином, КУпАП визначено вичерпний перелік підстав звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, в разі передачі автомобіля третім особам, проте, позивач не посилається на такі фактичні обставини, які б звільнили її від відповідальності у спірних відносинах, а колегією суддів самостійно таких обставин не встановлено.

Посилання позивача на те, що її автомобілем керувала особа, яку вона не може впізнати, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки ОСОБА_1 не надала документу, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не надала і доказів наявності обставин, які б звільняли її від відповідальності в порядку ст. 279-3 КУпАП та в позові не зазначила особу, яка на її думку керувала автомобілем.

Щодо можливості використання автомобіля позивача її близькими родичами та друзями, колегія суддів зазначає, що позивач, будучи власником транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, передаючи його в користування третім особам, має бути зацікавлена та вживати належних заходів задля забезпечення дотримання користувачем такого транспортного засобу правил дорожнього руху та неухильного виконання вимог чинних нормативно-правових актів останнім.

Твердження апелянта про недоведеність її вини внаслідок відсутності доказів її перебування за кермом автомобіля під час вчинення адміністративного правопорушення колегія суддів відхиляє з огляду на вимоги статті 14-2 КУпАП України, яка передбачає відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п.12.9 (б) ПДР в оскаржуваній постанові серії 1АВ №01010386 від 14.10.2020 року міститься посилання на веб-сайт в інтернеті із зазначеним ідентифікатору доступу, з якого вбачається наявність відео та фотофіксації вчиненого правопорушення, зробленого за допомогою технічного приладу «КАСКАД» 035-1219.

Так, наявними зображеннями зафіксовано рух автомобіля PEUGEOT державний номерний знак НОМЕР_1 на недозволеній швидкості радаром у 138 км/год. при встановленому обмеженні швидкості руху у 110 км/год., тобто порушення встановленого обмеження на 28 км/год.

Крім того, відповідачем надано до матеріалів справи оптичний диск із вищезазначеними матеріалами фото та відеофіксації, зроблених за допомогою технічного приладу «КАСКАД» 035-1219, яким підтверджується наявність вчинення правопорушення автомобілем позивача.

Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - «КАСКАД» 035-1219, у відповідності до п. 4 ч.2 ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови, в якій, зокрема, зазначено про фіксування правопорушення в автоматичному режимі.

З приводу фіксування правопорушення за допомогою технічного засобу «КАСКАД», колегія суддів зазначає наступне.

На виконання Додатка 2 Державної програми підвищення рівня безпеки дорожнього руху в Україні на період до 2020 року, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 435 (із змінами) (далі Програма) від виконавця Програми Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС) Укрінфрапроектом отримано лист від 23.01.2019 року № 973/04/38-2019 щодо виконання абзацу 3 заходу 1 завдання 9 Програми на 2019 рік, яким передбачено придбання технічних засобів (комплексів автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху) для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Відповідно до пункту 21 Переліку засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, введеного в дію Постановою Кабінету Міністрів України №94 від 13 січня 2016 р., дистанційні вимірювачі швидкості руху транспортних засобів віднесені до засобів вимірювальної техніки на які поширюється дія Технічного регламенту. Таким чином вказані пристрої повинні проходити процедуру оцінки відповідності (перевірку типу) та отримати сертифікат перевірки типу.

За визначенням частини 1 статті 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності.

Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами.

Вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засоби вимірювальної техніки), коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями, встановлено положеннями Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 р. № 94. Дія цього Технічного регламенту поширюється на прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, зокрема, вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні.

Враховуючи вимоги ДСТУ, щодо стаціонарних приладів контролю вимірювання швидкості з функціями фото/відеофіксації подій з ознаками порушень ПДР, Комплекс «КАСКАД» вимірює швидкість основним та контрольними каналами і передає результати вимірів, у складі інформаційних файлів, по обом каналам до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Згідно законодавства в галузі захисту інформації в інформаційнотелекомунікаційних системах державні інформаційні ресурси повинні оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації. Для її створення використовуються засоби захисту інформації, які мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері технічного захисту інформації.

Комплекс фото/відео фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» отримав сертифікат перевірки типу №UA.TR.001 5-19 Rev.0, що дійсний в період з 14.01.2019 року по 14.01.2029 року та внесений до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки.

Так, до апеляційної скарги додано копію сертифікату перевірки типу № UA.TR.001 5-19 Rev. комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», який підтверджує відповідність типу засобу вимірювальної техніки вимогам Технічного регламенту (а.с.40).

Також, відповідачем долучено копію сертифікату відповідності типу № UA.TR.001 5-19 Rev.1 комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», згідно якого встановлено, що комплекс автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» із заводським номером 035-1219 відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам Технічного регламенту (а.с. 41-42).

Отже, колегія суддів зазначає, що комплекси автоматичної фото/відео фіксації порушень правил дорожнього руху «КАСКАД» із заводським номером 035-1219, як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, пройшов необхідні тестування та має дозвільні документи на його використання.

Беручи до уваги, що в оскаржуваної постанові зазначено про використання технічного засобу «КАСКАД», його заводський номер 035-1219, номер свідоцтва про повірку технічного засобу UA.TR.001 22 016-20 та термін його дії до 14.05.2021 року, що свідчить про те, що термін дії використання зазначеного технічного засобу на момент винесення оскаржуваної постанови не сплив, даний технічний засіб є належним доказом вчинення правопорушення у сфері забезпечення Правил дорожнього руху.

Крім того, відповідність технічного засобу Каскад 035-1219 нормам чинного законодавства позивачем не заперечується.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що вчинення позивачем порушення п.12.9 (б) ПДР підтверджено належними і допустимими доказами, а постанова серії 1АВ №01010386 від 14.10.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 255,00 грн винесена відповіда на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому скасуванню не підлягає.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Колегія суддів зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті рішення, помилковість висновків суду щодо відсутності належних доказів вчинення адміністративного правопорушення з огляду на неможливість ідентифікувати особу, що знаходилась за кермом автомобіля в момент вчинення адміністративного правопорушення, призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами до п. 1, п. 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 12.11.2020 року по справі №952/863/20 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Інспектора Департаменту патрульної поліції Полонської Аліни Владиславівни задовольнити.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 12.11.2020 року по справі № 952/863/20 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції Полонської Аліни Владиславівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1 АВ №01010386 від 14.10.2020 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій