Справа № 520/6210/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

21 січня 2021 року № 520/6210/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Легостаєвої К.І.,

представника позивача - Костіна О.Ю.,

представника відповідача - Слобожанської митниці Держмитслужби - Милейко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби, Голови комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС Остапчука В. про визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати дії голови комісії з проведення реорганізації Харківської митниці ДФС Державної фіскальної служби України Остапчука В. незаконними;

- визнати протиправним та скасувати наказ Харківської митниці ДФС, підписаний головою комісії з реорганізації №33-о про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення "Гоптівка" митного посту "Магістральний";

- поновити ОСОБА_1 на державній службі в Слобожанський митниці на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення або рівнозначною з 16.04.2020 року;

- зобов`язати Слобожанську митницю виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.04.2020 року по день поновлення на посаді.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він перебував на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення "Гоптівка" митного посту "Магістральний" та у зв`язку з прийняттям наказу Харківської митниці ДФС, підписаного головою комісії з реорганізації №33-о про звільнення ОСОБА_1 , був звільнений з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення "Гоптівка" митного посту "Магістральний". Позивачем вказано, що його звільнення з посади було здійснено протиправно оскільки з урахуванням положень ст. 40 Кодексу законів про працю України, ст. 88 Закону України «Про державну службу» звільнення працівника допускається лише після пропозиції останньому всіх вакансій на тому ж підприємстві, в установі, організації та у разі відмови працівника від такої. Однак, в порушення зазначених норм відповідачем не було запропоновано позивачу будь-яких пропозицій стосовно наявності вакансій. Отже, наказ про його звільнення є протиправним та таким, що порушує права позивача, а відтак підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 27.05.2020 року прийнято вищевказаний позов до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні.

Відповідач Голова комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС Остапчук В. у наданому до суду відзиві на позов, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що звільнення позивача із займаної посади було здійснено із дотриманням встановленого законодавством порядку, у зв`язку з чим оскаржуваний наказ є таким, що не підлягає скасуванню. При цьому, відповідачем вказано, що звільнення позивача відбулось у зв`язку з проведенням реорганізації Харківської митниці ДФС, на підставі пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону країни "Про державну службу", пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. Чинним законодавством не передбачено процедури пропонування державним службовцям, які працюють у органі, що реорганізується, посад державної служби у новоутвореному органі, коли суб`єктом призначення є не одна й та сама особа.

Представник відповідача Слобожанської митниці Держмитслужби у наданому до суду відзиві на позов, проти заявленого позову заперечував та із посиланням на приписи ч.ч. 1-2 ст. 21 Закону України "Про державну службу" зазначив, що вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Зокрема, частиною 5 статті 22 Закону України "Про державну службу" передбачено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу. Водночас, зазначено, що ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу" передбачено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). В той же час, не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення. Отже, чинним законодавством не передбачено процедури пропонування державним службовцям, які працюють у органі, що реорганізується, посад державної служби у новоутвореному органі, коли суб`єктом призначення є не одна й та сама особа. Відтак, на думку відповідача, положення Закону України "Про державну службу" свідчать про те, що при реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби в новоствореному органі, а не обов`язком.

Суд зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2020 року по справі №520/6428/2020 витребувано з Харківського окружного адміністративного суду матеріали адміністративних справ №520/6025/2020, №520/6941/2020, №520/6116/2020, №520/6196/2020, №520/6026/2020, №520/6222/2020, №520/6114/2020, №520/6210/2020, №520/6087/2020.

Дану справу було направлено до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15.09.2020 року по справі №520/6428/2020 відмовлено у відкритті провадження за поданням Харківського окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом адміністративної справи 520/6428/2020 як зразкової.

29.09.2020 року дана адміністративна справа №520/6941/2020 повернулася до Харківського окружного адміністративного суду.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача Слобожанської митниці Держмитслужби в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Відповідач Голова комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС Остапчук В. в судове засідання не прибув, про дату, час та місце справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах в органах митниці з 14.11.1995 року та займав посаду, зокрема, головного державного інспектора відділу митного оформлення "Гоптівка" митного посту "Магістральний" Харківської митниці ДФС.

Під час розгляду справи встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» Харківська митниця ДФС реорганізована шляхом приєднання до Слобожанської митниці Держмитслужби.

Згідно із наказом Державної фіскальної служби України від 25.11.2019 №30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» розпочато реорганізацію митниць ДФС відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби», утворено комісії з реорганізації митниць ДФС та затверджено їх голів, визначено строк проведення реорганізації митниць ДФС три місяці з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Судом за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що державну реєстрацію рішення про припинення Харківської митниці ДФС проведено 28.11.2019.

Зі змісту наданого до суду відповідачем головою комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС Остапчуком В. відзиву на позов встановлено, що на підставі листа Державної фіскальної служби України від 12.03.2020 року №681/7/99-99-04-17 «Про попередження щодо наступного вивільненні» у зв`язку з реорганізацією митниць ДФС розпочата процедура попереджень працівників митниць.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» 16.03.2020 позивача відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України попереджено про наступне вивільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Як вказано відповідачем, від ознайомлення з повідомленням про наступне вивільнення ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується листом про відмову з фактом ознайомлення, актом про відмову від ознайомлення.

Позивачем у позовній заяві вказано, що в березні 2020 року йому рекомендованим листом від 17.03.2020 року №37/ДЗН/20-70-04 повідомлено про попередження про звільнення з органів митниці на підставі п.1 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Зазначений лист було підписано головою комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС Валерієм Остапчуком.

Наказом Харківської митниці ДФС від 16.04.2020 № 33-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", позивача 16.04.2020 звільнено з займаної посади головного державного інспектора відділу митного оформлення "Гоптівка" митного посту "Магістральний" Харківської митниці ДФС, у зв`язку з реорганізацією Харківської митниці ДФС, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби", на підставі п.4 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, п. 1 ч. 1 ст. ст. 40 Кодексу законів про працю України та відповідно до ст. 44, 116 Кодексу законів про працю України, ч. 4 ст. 87 Закону України "Про відпустки".

Позивач, вважаючи зазначений наказ протиправним звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно із п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби" (далі - Постанова №858) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2.

Відповідно до п. 1 Постанови № 858 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби, зокрема Слобожанську митницю Держмитслужби.

06.11.2019 Слобожанську митницю Держмитслужби внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з п. 2 Постанови №858 реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби.

Водночас, суд зазначає, що Харківську та Сумську митниці ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Слобожанської митниці Держмитслужби.

В подальшому, наказом Державної фіскальної служби України від 25.11.2019 № 30-рг "Про реорганізацію митниць ДФС" було розпочато реорганізацію митниць ДФС на виконання п. 2 Постанови № 858.

В той же час, суд зазначає, що положеннями п. 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074, (далі - Порядок № 1074) у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади права та обов`язки органів виконавчої влади переходять до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

28.11.2019 проведено державну реєстрацію рішення про припинення Харківської митниці ДФС.

29.11.2019 проведено державну реєстрацію рішення про припинення Сумської митниці ДФС.

Судом встановлено, що на підставі листа ДФС від 12.03.2020 № 681/7/99-99-04-17 "Про попередження щодо наступного вивільнення" у зв`язку з реорганізацією митниць ДФС розпочато процедуру попереджень працівників митниць.

Протокольним рішенням наради керівного складу Державної митної служби України від 26.11.2019 зобов`язано виконуючих обов`язки керівників митниць Держмитслужби забезпечити переведення 30 відсотків особового складу митниць ДФС до митниць Держмитслужби. Першочергово Слобожанська митниця Держмитслужби виконала доручення керівництва Держмитслужби, надане протокольним рішенням.

Під час розгляду справи встановлено, що на виконання вимог Постанови № 858, 16.03.2020 року ОСОБА_1 відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України попереджено про наступне вивільнення (16.04.2020) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" та п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

При цьому, судовим розглядом справи було встановлено, що позивач від ознайомлення з повідомленням про наступне вивільнення відмовився, у зв`язку з чим на його адресу засобами поштового зв`язку було направлено рекомендоване повідомлення.

Суд також зазначає, що попередження позивача про наступне вивільнення було здійснено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", п.1 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання дій голови комісії з проведення реорганізації Харківської митниці ДФС Державної фіскальної служби України Остапчука В. незаконними суд зазначає, що під час розгляду справи встановлено, що здійснення таких дій відповідачем було обумовлено прийняттям відповідних нормативно-правових актів Кабінетом Міністрів України та наказів Державною фіскальною службою України, а також з метою дотриманням Порядку № 1074.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем не було допущено порушень під час вчинення дій направлених на проведення реорганізації Харківської митниці ДФС Державної фіскальної служби України, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В подальшому, як встановлено судом, 16.04.2020 наказом Харківської митниці ДФС № 33-о, позивача було звільнено у зв`язку із реорганізацією на підставі п.4 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, п. 1 ч. 1 ст. ст. 40 Кодексу законів про працю України та відповідно до ст. 44, 116 Кодексу законів про працю України.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно із ч.3 ст. 569 Митного кодексу України правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну службу" правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про державну службу" визначено, що вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим законом.

Відповідно до ч.5 ст. 22 Закону України "Про державну службу" у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Суд зазначає, що умови переведення державних службовців на іншу посаду без обов`язкового проведення конкурсу передбачено ст. 41 Закону України "Про державну службу", відповідно до приписів ч.1 якої державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є у тому числі скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу" передбачено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Згідно із п. 1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

З аналізу вищевикладених норм законодавства слід дійти висновку про те, що останніми не передбачено процедури пропонування державним службовцям, які працюють у органі, що реорганізується, посад державної служби у новоутвореному органі, коли суб`єктом призначення є не одна й та сама особа.

Відтак, враховуючи положення ч. 5 ст. 22 Закону України "Про державну службу" призначення працівників у таких випадках може відбуватися лише шляхом переведення, порядок якого визначений статтею 41 вказаного Закону.

При цьому, із урахуванням ст. 41 Закону України "Про державну службу" є не обов`язковим для керівника державної служби в органі державної влади.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідного рішення керівника Слобожанської митниці Держмитслужби про можливість призначення позивача на посаду у Слобожанській митниці Держмитслужби шляхом переведення, до Харківської митниці ДФС не надходило.

Також, слід враховувати, що голова комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС не є суб`єктом призначення працівників у Слобожанській митниці Держмитслужби.

Таким чином, при реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби в новоствореному органі, а не обов`язком.

Аналогічні висновки висловлювались і Національним агентством з питань державної служби у листі від 20.02.2020 року №86р/з.

Крім того, з приводу дотримання відповідачем положень законодавства при працевлаштуванні осіб до новоутвореного органу, зокрема шляхом переведення, та відповідно звільнення працівників із органу, що підлягає реорганізації, суд також зазначає наступне.

Так, при вирішенні зазначених питань відповідно до інформації, наявної у Слобожанської митниці Держмитслужби, приймались до уваги положення Кодексу законів про працю України, що передбачають гарантії для працівників, у тому числі заборону звільнення, зокрема ст. ст. 179, 184, 186-1 Кодексу законів про працю України.

Проте, під час розгляду справи зі змісту наданого до суду представником Слобожанської митниці Держмитслужби відзиву на позов встановлено, що інформації стосовно наявності таких заборон відносно позивача не отримувалось. При цьому, зазначеної інформації не було встановлено і судом під час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на обставини справи, суд приходить до висновку про те, що при прийнятті спірного у даній справі наказу від 16.04.2020 року № 33-о про звільнення ОСОБА_1 відповідачем не було допущено порушень, у зв`язку з чим підстави для його скасування у суду відсутні.

Стосовно позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на державній службі в Слобожанський митниці на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення або рівнозначною з 16.04.2020 року та зобов`язання Слобожанської митниці виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.04.2020 року по день поновлення на посаді суд зазначає, що останні є похідними від попередньої позовної вимоги, а отже з огляду на висновки суду, викладені у даній справі, задоволенню також не підлягають.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003), Голови комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС Остапчука В. (вул. Короленка, буд. 16Б, м. Харків, 61003) про визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 28 січня 2021 року.

Суддя Мельников Р.В.