Справа № 641/4903/20
Суддя: Колодяжна І. М.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/1/2021 Справа №641/4903/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Колодяжної І.М.

при секретарі Гішян А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції - Іващенка О.О.

справа №641/4903/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції роти №6 батальйону №3 - Помазун Андрія Сергійовича та Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом , з урахуванням його уточнень, про скасування постанови від 20.06.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що він ніякого порушення правил дорожнього руху не скоював .Постанова по справі про адміністративне правопорушення не містить обставин ,які підтверджують наявність події скоєння позивачем адміністративного правопорушення . Підготовки до розгляду справи не було ,як і не було оголошення посадової особи ,яка розглядає справу , особи ,яка притягується до адміністративної відповідальності , не були вирішенні клопотання , не дослідженні докази , не заслухані особи ,які брали участь у розгляді справи . Своїми діями відповідач грубо порушив вимоги ст. ст. 278,279 КУпАП . Крім того , під час вимірювання швидкості руху інспектор тримав пристрій у руці , що робить можливим вимірювання руху назустріч автомобіля , швидкість руху якого вимірюється , внаслідок чого відносна швидкість зафіксована приладом збільшується, тобто прилад повинен бути встановлений на тринозі та працювати в автоматичному режимі, в зв.язку з чим інспектором порушені вимоги ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» .

30 червня 2020 року ухвалою судді клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення і позовну заяву залишено без руху.

04 вересня 2020 року ухвалою суду позивача звільнено від сплати судового збору , позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

28 вересня 2020 року до суду відповідачем інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції 6 батальйону , 2 роти - Помазун А.С. надано відзив, в якому він зазначив, що 20.06.2020 приблизно о 10.20 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС 000706 (далі - TruCam № ТС 000706) виявлений факт руху транспортного засобу Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 76 (сімдесят шість) км/год в селищі Травневе Харківської області, що є перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 26 (двадцять шість) км/год та порушенням пункту 12.4 Правил дорожнього руху України . Під час розгляду справи відповідачем позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП (що підтверджує особистий підпис Позивача у 8 пункті постанови серії ДП18 № 471441),жодні клопотання від Позивача не надходили., також досліджені докази, зафіксовані технічним приладом TruCam, згідно вимог статті 245 були своєчасно, всебічно, у повному обсязі, об`єктивно з`ясовані обставини справи, вирішені в точній відповідності з законом. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено фото та відеозаписом приладу TruCam № ТС 000706. На фотографії виготовленої приладом TruCam № ТС 000706, зафіксовано автомобіль Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 , виміряна швидкість руху - 76 км/год. Таким чином, відповідачем достовірно та вмотивовано встановлено перевищення швидкості руху автомобілю на 26 км/год. Ці відомості узгоджуються з відеозаписом здійсненим зазначеним приладом. Вказані докази досліджені відповідачем з урахуванням положень статті 252 КУпАП та зазначені в 7 пункті постанови серії ДП18 № 471441, а також безпосередньо у фабулі цієї постанови. TruCam на законних підставах було ввезено в Україну, введено в експлуатацію та зареєстровано в Державному реєстрі, жодних заборон, обмежень в його експлуатації не передбачається. Положення КУпАП надають Поліцейському право розглядати справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці зупинки транспортного засобу у скороченому провадженні. Крім того, зазначив, що згідно відповіді Мінекономрозвитку ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП; «Укрметртестстандарт») від 01.10.2019 за № 22-38/49 зазначено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. На підставі викладеного, використання приладів TruCam в ручному, режимі є законним, а зазначене позивачем твердження з приводу того, що користування приладом у ручному режимі є порушенням частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є необгрунтованим. Зі сторони позивача не надано жодних допустимих доказів, які б свідчили те, що транспортний засіб під його керуванням не перевищував дозволену швидкість руху, а також те що відповідач порушив чи обмежив його права під час розгляду стосовно нього адміністративної справи. Відповідач зазначив, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України , в результаті чого стосовно нього винесена постанова серії ЕАМ № 2726001, та вважає, що правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності. Відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді від 05 жовтня 2020 року по справі призначено розгляд у відкритому судовому засіданні за участю учасників справи.

04 грудня 2020 року до суду надійшов уточнений позов ,в якому позивач залучив в якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції 6 батальйону , 2 роти - Помазун А.С. в судове засідання не з,явився.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що прилади TruCam мають сертифікацію та відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. Задля точного вимірювання швидкості, серед компонентів TruCam, використовується лазерний приціл, який дозволяє лазерному променю прицілитися точно в ціль. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2: км/год. Позивач рухався зі швидкістю 76 км/год ,чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год , і тому представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова є законною, а позовні вимоги необгрунтованими.

Суд, виславши вступне слово учасників справи, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного .

Згідно частин першої третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПР 18 №471441 від 20.06. 2020 року, прийнятою інспектором УПП у Харківській області Помазун А.С. , позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач 20 червня 2020 року о 10 год. 15 хв., автодорога М03 с. Травневе 448 км , керуючи транспортним засобом марки Hyunday , д.н.з НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год., при цьому поруючи встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год., а саме, швидкість фіксувалася приладом TruCam №ТС000706 , чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотокартку та відеозапис із лазерного приладу TruCam №ТС000706 від 20.06.2020.

З вказаних матеріалів фото та відеофіксації вбачається, що транспортний засіб марки Hyunday , д.н.з НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 76 км/год., швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості TruCam №ТС000706.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCam №ТС000706.

Дослідивши долучені відповідачем фотознімки та відеофіксацію приладу TruCam №ТС000706, судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

Додані до відзиву на позовну заяву фотознімок розташування дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» та витяг з інтернет ресурсу суд при приймає в якості доказів знаходження зазначеного знаку , оскільки не підтверджує розміщення саме на місці скоєного адміністративного правопорушення.

В оскаржуваній постанові також відсутні покликання на докази місцезнаходження дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Таким чином, посилання відповідачем в оскаржуваній постанові на докази, щодо фактичної зони дії дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км.

За відсутності покликання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості понад 20 км.

Відтак, відповідач в особі працівника патрульної поліції, який розглянув справу не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази ,які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль Hyunday , д.н.з НОМЕР_1 наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку « 5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Окрім того, до відзиву на позовну заяву не додано відеозапису , з якого б вбачалося , що що поліцейським під час розгляду справи роз`яснювалися позивачу права, передбачені ст. 268 КпАП України.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до ч. 3. п.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довів.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції роти №6 батальйону №3 - Помазун Андрія Сергійовича та Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити .

Скасувати постанову, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції роти №6 батальйону №3 - Помазун Андрієм Сергійовичем , про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 №471441 від 20.06.2020 року, на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі - інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції роти №6 батальйону №3 Помазун Андрій Сергійович, м. Харків, вул. Шевченка, 315 А .

Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції , м. Харків, вул. Шевченко, 315 А .

Повний текст судового рішення складений 29 січня 2021 року.

Суддя - І. М. Колодяжна