Справа № 540/3762/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3762/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світло-Опт" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 508040/2020/000250/2 від 28.10.2020 р.,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світло-Опт" (далі - позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) , у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 28.10.2020 р. №UA508040/2020/000250/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих товариством.

Ухвалою від 27.11.2020 р. відкрито спрощене провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2019 року між ТОВ "Світло-Опт" та «Zhongshan Huayuan Lighting, LTD» укладено зовнішньоекономічний контракт №011019 на постачання товарів (світильники в асортименті та запасних частин до них). На умовах, визначених контрактом, та на підставі супроводжувальних документів, позивачем в жовтні 2020 року було імпортовано на митну територію України товари побутового призначення люстри та світильники електричні різних модифікацій та запасні частини для них. З метою проходження митного оформлення вантажу позивачем подано митну декларацію UA508040/2020/010134 від 28.10.2020 року. У зазначеній декларації ТОВ «Світло- Опт» було заявлено окремою складовою вартості імпортованих товарів витрати на транспортування товарів за маршрутом Шекоу (Китай) до митного кордону України в контейнері MSKU0333516 в сумі 64617,02 грн., що підтверджується довідкою експедитора ТОВ «Хіллдом Логістікс» від 05.10.2020 р. №4067, рахунком на оплату №4067 від 05.10.2020 року та актом надання послуг №4113 від 12.10.2020 року. На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, які передбачені статтею 53 Митного Кодексу України, проте під час митного оформлення товару посадовою особою відповідача витребувано додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, за наслідками чого прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом, та визначено іншу митну вартість товарів. Позивач вважає протиправними спірне рішення відповідача, посилаючись на те, що митним органом не обґрунтовано свої сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей. Окрім цього, вказує, що оскаржуване рішення відповідача не містить передбачених ст.55 Митного кодексу України відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Наголошує, що обставини на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач просить відмовити в задоволені позову виходячи з наступних обставин. 28.10.2020 року ТОВ "Світло-Опт" до Чорноморської митниці Держмитслужби подано митну декларацію №UA508040/2020/010134 для здійснення митного оформлення товарів. Товар ввезено на умовах поставки FOB-SHEKOU, на виконання умов договору від 01.10.2019 року №011019.

За результатами перевірки поданих декларацій було встановлено наявність розбіжностей та невідповідностей, а саме: відповідно до п.5.1 контракту №011019, плата за товар здійснюється двома платежами: 20% - передплата після підтвердження замовлення, 80% - протягом семи днів після отримання коносамента. При цьому, відповідно до наданого платіжного доручення від 23.09.2020 р. №2 (містить посилання на інвойс №СІ-26082020), передоплата за товар здійснена в сумі 8657,62 дол.США, що не відповідає 20% від суми інвойсу № СІ-26082020. У зв`язку з цим, неможливо встановити достовірність (здійснити перевірку числового значення) заявленої фактурної вартості, а також ціну, що фактично сплачена або підлягає сплаті за задекларований товар. Крім того, позивач під час митного оформлення товару не надав належних доказів вартості перевезення товару, яка входить до складових митної вартості товару.

Відповідач зазначає, що оскільки коносамент, наданий до митного оформлення, не містить відомостей про фрахт і договір перевезення з морським перевізником позивачем не було надано, як і не надано будь-яких рахунків перевізника про вартість морського перевезення, отже не підтверджено вартість перевезення вантажу як однієї із складових митної вартості товару за першим методом за умовами договору та за умов поставки товару за правилами FOB.

Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Однак, надані документи для підтвердження рівня митної вартості товару, не дали можливості відповідачу остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, оскільки вони містять розбіжності та не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів у зв`язку з чим митну вартість товарів було скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

З урахуванням вищезазначеного відповідач зазначає, що оскаржувані рішення є такими, що прийняті обґрунтовано, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

01.10.2019 року між ТОВ "Світло-Опт" та компанією та Zhongshan Huayuan Lighting (former Multilight Lightning CO, LTD), Китай укладено контракт №011019 (далі-Контракт) на поставку товарів світильники в номенклатурі, асортименті, кількості та цінах згідно інвойса на умовах FOB Китай відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до умов вказаного контракту, пакувального листа від 26.08.2020 року, рахунку-фактури (комерційного інвойсу) №СІ-26082020 від 26.08.2020 року та транспортних документів, позивач отримав товар згідно переліку, наведеного в зазначених документах. Для здійснення митного оформлення товару товариством 28.10.2020 року було подано митну декларацію №UA508040/2020/010134 відповідно до якої митна вартість товарів визначена позивачем за ціною контракту 17657,62 доларів США.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подано наступні документи: пакувальний лист б/н від 26.08.2020, рахунок фактура (інвойс) СІ-26082020 від 26.08.2020, коносамент SHWS 220081813 від 27.08.2020, автотранспортна накладна №449 від 16.10.2020, декларація про походження товару СІ-26082020 від 26.08.2020, заява про відкликання МД №129 від 28.07.2020, платіжні документи про підтвердження вартості товару №2 від 23.09.2020 та №3 від 13.10.2020, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №4067 від 05.10.2020, зовнішньоекономічний договір від 01.10.2019 № 011019, договір про перевезення №020620-41 від 02.06.2020, заява декларанта від 28.10.2020, лист відправника б/н від 22.10.2020.

Згідно із ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що у зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження митної вартості місять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, декларанту було запропоновано надати наступні документи:

якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість навантаження, пакування, страхування;

каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару;

копію митної декларації країни відправника;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

документи, щодо вартості перевезення вантажу;

документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково були надані наступні документи: рахунок на оплату експедиторських послуг, заява на транспортно експедиторські послуги та офіційний прайс лист постачальника.

28.10.2020 року Чорноморською митницею Держмитслужби прийнято рішення №UA508040/2020/000250/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якої митна вартість товарів відкоригована у бік збільшення:

- товару №1 на загальну суму 28912,78 дол. США;

- товару №2 на загальну суму 1430,30дол. США;

- товару №4 на загальну суму 22,86 дол. США;

- товару №5 на загальну суму 3,68 дол. США;

- товару №6 на загальну суму 8,80 дол. США;

Вважаючи спірне рішення протиправними, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність спірного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи: пакувальний лист б/н від 26.08.2020, рахунок фактура (інвойс) СІ-26082020 від 26.08.2020, коносамент SHWS 220081813 від 27.08.2020, автотранспортна накладна №449 від 16.10.2020, декларація про походження товару СІ-26082020 від 26.08.2020, заява про відкликання МД №129 від 28.07.2020, платіжні документи про підтвердження вартості товару №2 від 23.09.2020 та №3 від 13.10.2020, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №4067 від 05.10.2020, зовнішньоекономічний договір від 01.10.2019 № 011019, договір про перевезення №020620-41 від 02.06.2020, заява декларанта від 28.10.2020, лист відправника б/н від 22.10.2020.

Як зазначає відповідач, додатково було надіслано копію митної декларації, рахунок на оплату експедиторських послуг, заява на транспортно експедиторські послуги та офіційний прайс лист постачальника.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані позивачем на запит додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

За результатами проведених консультацій прийняте рішення про визначення митної вартості товарів, що імпортуються, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Приймаючи оскаржуване рішення №UA508040/2020/000250/2 відповідач вказав на наступні підстави.

… Відповідно до пункту 5.1 контракту №011019 плата за товар здійснюється двома платежами: 20% - передплата після підтвердження замовлення, а решта 80%- протягом семи днів після отримання коносамента. При цьому, відповідно до наданого платіжного доручення від 23.09.2020 № 2 (містить посилання на інвойс №СІ-26082020) передоплата за товар здійснена в сумі 8657,62 доларів США, що не відповідає 20% від суми інвойсу №СІ-26082020. У зв`язку з цим неможливо встановити достовірність (здійснити перевірку числового значення) заявленої фактурної вартості, а також ціну, що фактично сплачена або підлягає сплаті за задекларований товар. Згідно правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FОВ, продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок (при наявності витрат) інформацію, необхідну для отримання страхування. Серед документів, наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості, відсутня інформація про те, що товари не страхувались покупцем та/або продавцем , що може свідчити про недостовірність інформації щодо страхування товарів. Додаткова надання заявка №2 містить інформацію про ТЕО (транспортно-експедиційне обслуговування) та ПРР (навантажувально-розвантажувальні роботи), проте не наведено чи здійснюються ці послуги за межами митної території України чи після перетину митного кордону. При цьому у розрахунок митної вартості за митною декларацією декларантом включено лише фрахт (витрати на транспортування) за межами митної території України. Додатково наданий комерційний прайс не містить відомостей на яких умовах поставки продавцем виставлено ціни…».

Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності зважаючи на наступне.

Посилання митного органу на неможливість встановити достовірність заявленої фактурної вартості, а також ціну, що фактично сплачена або підлягає сплаті за задекларований товар у зв`язку з порушенням порядку оплати товару суд до уваги не приймає з таких підстав. Згідно платіжного доручення №2 від 23.09.2020 р. на виконання контракту №011019 та комерційного інвойса СІ-26082020 позивачем сплачена сума 8657,62 дол.США, що становить бальше ніж 20% суми замовлення. Під час митного оформлення позивачем надано платіжне доручення №3 від 13.10.2020 р., за яким позивачем сплачено 9000 дол.США за інвойсом СІ-26082020.

Відтак загальна сума перерахованих позивачем коштів за контрактом №011019 та комерційний інвойсом СІ-26082020 складає 17657,62 дол.США, що повністю відповідає сумі зазначеній в інвойсі.

З урахуванням викладеного, позиція відповідача, що у зв`язку з порушення позивачем порядку оплати за товар неможливо встановити достовірність заявленої вартості та ціну, що фактично сплачена не відповідає обставинам справи

Посилання митного органу на ту обставину, що позивач зобов`язаний разом із митною декларацією надати страхові документи, суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що ним не надано на вимогу митного органу страхових документів, які б визначали витрати на страхування товару у зв`язку з тим, що контрактом передбачено постачання товару на умовах FOВ Шекоу, за якими не передбачається обов`язку покупця проводити страхування товарів.

На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс - 2010 термін "франко-борт" (FOB ) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором. Продавець не має обов`язку зі страхування вантажу. Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження. Покупець не має обов`язку зі страхування вантажу. Тобто, обов`язок укладання договору страхування вантажу не відповідає умовам FOB, а тому позиція відповідача про необхідність страхування товару є помилковою.

Зважаючи на те, що перевезення товарів здійснювалося морем на умовах поставки FOB, суд вважає, що в даному випадку товариство не повинно додатково страхувати товари.

Отже, суд вважає помилковим твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товарів за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 821/1617/17.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу надані послуги транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажу з порту відправлення Шекоу, Китай до порту Одаса, Україна, вартість яких, згідно рахунку на оплату №4067 від 05.10.2020 р. та акту наданих послуг №4113 від 12.10.2020 р. складає 64617,02 грн.

Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що у додатково наданій заявкі №2 не наведено чи здійснюються послуги транспортування за межами митної території України чи після перетину митного кордону, оскільки згідно листа ТОВ «Хіллдом Логістик» №4067 від 05.10.2020 р. вартість транспортування вантажу розрахована від порту Шекоу, Китай до митного кордону України Чорноморський порт.

Стосовно посилань митного органу на те, що додатково наданий комерційний прайс не містить відомостей на яких умовах поставки продавцем виставлено ціни, необхідно зазначити, що цей документ не є основним документом, з якого можливо встановити митну вартість товару, а є додатковим і може бути наданий на вимогу митного органу, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 ст.54 Миконого кодексу України, містять розбіжності.

Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Згідно зі ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно із п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Як вбачається зі змісту графи 33 рішення, то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару:

- №1 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 25.09.2020 №UA500490/2020/502941, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №1, різні характеристики товару (зокрема матеріал з якого виготовлений товар), також різняться умови поставки FОВ (постачання товару позивача) та СРТ (постачання товару за зазначеною декларацією);

- №2 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 19.10.2020 №UA500500/2020/510804, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №2 різні характеристики товару (зокрема матеріал з якого виготовлені), також різняться умови поставки FОВ (постачання товару позивача) та СРТ (постачання товару за зазначеною декларацією);

- №4 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 08.09.2020 №UA500020/2020/225669, однак товар в наведеній не є аналогічним товару , №4- різняться характеристики товару (зокрема частини світильника), також різняться умови поставки FОВ (постачання товару позивача) та СРТ (постачання товару за зазначеною декларацією);

- №5 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 30.09.2020 №UA500110/2020/012243, однак товар в наведеній не є аналогічним товару , №5- різняться характеристики товару (зокрема матеріал з якого виготовлені товари), також різняться умови поставки FОВ (постачання товару позивача) та СFR (постачання товару за зазначеною декларацією);

- №6 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 30.08.2020 №UA500130/2020/230016, однак товар в наведеній не є аналогічним товару , №6- різняться характеристики товару, різний виробник.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту № 011019 від 01.10.2019 року згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржувані рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішень Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA508040/2020/000250/2 від 28.10.2020 року, відтак - задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508040/2020/000250/2 від 28.10.2020 року про коригування митної вартості товарів.

Стягнути з Чорноморської митниці Держмитслужби (, 73000, м.Херсон, вул.Гоголя,13) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Світло-Опт" (, 73025, м.Херсон, вул.Пилипа Орлика, буд.29) сплачений судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 108020200