Справа № 527/2261/20
Суддя: Левицька Т. В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/2261/20
провадження 2-а/527/6/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - судді Левицької Т.В., секретаря судового засідання Папенко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине адміністративну справу № 527/2261/20 за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці управління патрульної поліції у Полтавській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

29 грудня 2020 року до Глобинського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці управління патрульної поліції у Полтавській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.12.2020 близько 23 год. 40 хв., його було безпричинно зупинено працівником управління патрульної поліції м. Кременчука Ковалем І.В. на вул. Київська в м. Кременчуці. На запитання позивача про причину зупинки працівник поліції почав фактично «приміряти» стосовно нього всі відомі та можливі порушення правил дорожнього руху. Оскільки будь-яких порушень з його боку виявлено не було, то працівник поліції Коваль І.В. вказав, що позивачем порушено правила дорожнього руху під час здійснення повороту, а саме не увімкнено сигнал світловим покажчиком повороту. Коли він попросив надати докази, то ОСОБА_2 на своєму мобільному телефоні продемонстрував відеозапис, із якого не було зрозуміло не лише чи увімкнений там покажчик повороту, а й чи є там взагалі автомобіль. Після тривалої розмови працівник поліції ОСОБА_2 відпустив позивача. Перебуваючи 23.12.2020 року в м. Кременчуці він вирішив дізнатися чи не було складено стосовно нього протоколів чи постанов за порушення правил дорожнього руху працівником управління патрульної поліції в м. Кременчуці ОСОБА_2 , так як його поведінка свідчила про те, що він міг і сфальсифікувати стосовно позивача адміністративну справу. З цією метою він звернувся до управління патрульної поліції в м. Кременчуці, де йому було надано роздруковану із системи "Армор" постанову серії ЕАН № 3584475 від 22.12.2020 року, про те, що ним було вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що позивачем порушено правила дорожнього руху України, шляхом не увімкнення повороту під час здійснення повороту ліворуч. Будь яких доказів, або обґрунтувань правопорушення в описовій частині постанови відсутні. Не вказано про те, що йому роз`яснювались права. До постанови будь-які докази, у тому числі відео чи пояснення свідків чи інші дані не приєднано, про що відсутні відповідні відмітки в п. 8. Відповідач при складені адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, а отже підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, представник відповідача на адресу суду направив відзив на адміністративний позов, в якому прохав відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі з підстав зазначених у відзиві, разом з тим прохав розгляд справи проводити за його відсутності.

Враховуючи наведене та вимоги ст. 205 ч. 1 КАС України, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 229 ч. 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на доступ до суду.

У рішенні по справі «Bellet v. France (Белле проти Франції)» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права»

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно постанови серії ЕАН № 3584475 від 22.12.2020, винесеної Ковалем Ігорем Васильовичем старшим лейтенантом поліції Батальйону Управління патрульної поліції Роти 1 Батальйон патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області, 21 грудня 2020 року о 23:43 год. ОСОБА_1 в м. Кременчук, вул. Київська, 73, керуючи транспортним засобом ВАЗ 212140, д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно постанови на позивача за адміністративне правопорушення накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В той же час, який саме пункт ПДР України позивач порушив, відповідачем не зазначено в оскаржуваній постанові.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність у постанові посилання на конкретні норми законодавства, які за висновком інспектора поліції не виконав позивач, свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

З наданого представником відповідача та дослідженого у судовому засіданні відеозапису подій, які мали місце під час оформлення адміністративного матеріалу за ч.2 ст.122 КУпАП не вбачається факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які йому були інкриміновані під час винесення оскаржуваної постанови, відеозапис розпочинається вже із спілкування працівника поліції із позивачем, де інспектор патрульної поліції повідомляє про не увімкнення світлового сигналу лівого повороту.

Відтак, судом критично оцінюється наданий представником відповідача відеозапис, оскільки такий жодним чином не підтверджує подію та склад адміністративного правопорушення та винуватість позивача ОСОБА_1 .

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а.

В свою чергу, суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушення.

При цьому, представник відповідача вказує на наявність в матеріалах справи копії відеозапису на підтвердження факту порушення ПДР України позивачем.

Між тим, суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наявна копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до статей 258, 283 КУпАП уразі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас, частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 268 КпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4цього Кодексу.

Відповідно до статей 278-279 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Статтею 280 КпАП України, визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Загалом, правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо дотримання відповідачем процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд робить такі висновки.

Зміст оскаржуваної постанови не містить в собі відомостей, достатніх для того, щоб зробити висновок про дотримання відповідачем такої процедури, зокрема дотримання вимог КУпАП щодо забезпечення особі, яка притягається до відповідальності, її процесуальних прав, в тому числі права на ознайомлення, на участь при розгляді, на подання пояснень та доказів, права на правову допомогу.

Згідно вимог до притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності покладається на посадову особу. Дотримання процедури притягнення та доказування у суді дотримання такої процедури суб`єктом владних повноважень покладається саме на відповідача - на суб`єкт владних повноважень, і не може перекладатись на особу, що притягається до відповідальності.

Суд вважає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідачем не було надано докази на яких ґрунтується склад адміністративного правопорушення. Перед складанням постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідачем не було вислухано пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не досліджено докази та не з`ясовано чи має особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, клопотання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Оскільки доказів щодо забезпечення прав позивача відповідач суду не надав, то суд дійшов висновку, що відповідачем не було дотримано процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності. При таких обставинах постанова визнається судом протиправною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо позовних вимог позивача про визнання дій інспектора протиправними, то суд зазначає наступне.

Вимога позивача про визнання дій інспектора патрульної поліції протиправними, не підлягає задоволенню, оскільки ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено вичерпний перелік повноважень місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено, також суд бере до уваги, що у оскаржуваній постанові не зазначено, яку саме норму законодавства порушив водій. Відтак позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу,стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 420,40 грн.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Полтавській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 139, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, ст.ст. 122, 251, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3584475 від 22.12.2020, винесеної Ковалем Ігорем Васильовичем старшим лейтенантом поліції Батальйону Управління патрульної поліції Роти 1 Батальйон патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнкопп: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Полтавській області () судовий збір в сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (Полтавська область, Глобинський район, с. Шепелівка, паспорт серія НОМЕР_3 , рнокпп: НОМЕР_2 );

Відповідач: Батальйон патрульної поліції у м. Кременчуці управління патрульної поліції у Полтавській області (Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3).

Суддя Т. В. Левицька