Справа № 480/7632/20
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2021 року Справа № 480/7632/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/7632/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та протиправними, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 з урахуванням зменшення позовних вимог просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (далі - ГУ ПФУ у Сумській області) щодо зменшення йо основного розміру пенсії призначеної під час перерахунку з 01.01.2018 до 70 % відповідних сум грошового забезпечення та у зменшенні розміру його пенсії за рахунок виплати з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - у розмірі 50 відсотків, та з 01 січня 2019 року - 75 відсотків підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Сумській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , визначеної станом на 01 березня 2018 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсійного забезпечення 83 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням необхідності виплати 100 % суми підвищення пенсії, та здійснити виплату в повному обсязі донарахування з урахуванням виплачених сум починаючи з 01 січня 2018 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ). Відповідачем був безпідставно зменшений розмір пенсії за вислугу років позивача з 83 % до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення, з якого нараховується пенсія. Позивач вважає, що при перерахунку пенсії має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Також, за доводами позивача, він має право на отримання 100 % від обчисленого розміру пенсії, оскільки зменшення суми підвищення до пенсії на підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103) звужує його права.
Ухвалою суду від 10.11.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 16.12.2020 зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області надати суду належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 . Ухвала суду відповідачем не виконана.
Представником відповідача було подано до суду відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначив, що перерахунок пенсії позивача було здійснено на виконання Постанови № 103, п. 2 якої передбачено здійснення виплати пенсії у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %; з 01.01.2020 - 100 %. Оскільки інший порядок виплати пенсій, перерахованих на виконання Постанови № 103 відсутній, то підстав для виплати 100% підвищеної пенсії немає.
Окрім того, відповідач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 виплата пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій з аргументами відповідача, викладеними у відзиві по позов, не погоджується, наполягав на задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Як встановлено із копії розрахунку пенсійного забезпечення позивача станом на 06.03.2001 (а.с. 29), йому призначена пенсія за вислугу років у розмірі 83 % грошового забезпечення.
При здійсненні вказаного перерахунку основний розмір пенсії ОСОБА_1 обраховано у розмірі 70 % грошового забезпечення.
При цьому, у перерахунку зазначено, що згідно Постанови № 103 підвищення пенсії складає 3912,86 грн, з них виплачується: з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50 % від підвищення - 1956,43 грн; з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75 % від підвищення - 2934,65 грн; з 01.01.2020 щомісячно 100 % від підвищення -3912,86 грн.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначається Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992, № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).
Відповідно до ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;
б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);
в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
З матеріалів справи встановлено, що пенсію ОСОБА_1 призначено з 05.03.2001 згідно із Законом України № 2262-ХІІ, до перерахунку, здійсненого з 01.01.2018, розмір пенсії складав 83 % грошового забезпечення.
Згідно із ч. 3 ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" за чинною на час перерахунку пенсії редакцією ст. 13 Закону, якою визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Суд вважає помилковим посилання відповідача при перерахунку пенсії позивача на редакцію ст. 13 Закону, яка була чинною на день перерахунку пенсії, оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії та здійснюється на підставі ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ у зв`язку із зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, при визначенні її розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.
Застосувавши відсоток - 70 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив право позивача, оскільки при призначенні пенсії первісно встановлено для її обрахунку розмір 83 відсотків від грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, суд визнає, що позовні вимоги про визнання дій ГУ ПФУ в Сумській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками з 83 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення, протиправними та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі 83 % грошового забезпечення з 01.01.2018, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно дій ГУ ПФУ в Сумській області щодо виплати позивачу лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, з 05.03.2019, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 Постанови № 103 (в редакції, чинній до 05.03.2019) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.
Постановою № 704 (в редакції, чинній на дату проведення перерахунку пенсії позивача), зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Служби безпеки згідно з додатком 4; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 15; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу згідно з додатком 16.
Пунктом 4 Постанови № 704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Згідно з пунктом 2 Постанови № 103 постановлено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Тобто, пунктом 2 Постанови № 103 визначений порядок, яким виплата військовослужбовцям-пенсіонерам сум підвищення перерахованих пенсій, що мали бути перераховані та виплачені з 01.01.2018 та у подальшому з 01.01.2019, фактично зменшена та розстрочена на значний термін.
Постановою № 103 визначено, що вона прийнята відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка в свою чергу передбачає, що Кабінет Міністрів України визначає умови, порядок та розміри перерахунку всіх призначених за цим Законом пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Проте не визначено та не передбачено право Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок та розміри виплати перерахованих пенсій.
Питання правомірності пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 було предметом розгляду справи у Окружному адміністративному суді м. Києва.
Рішенням від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 Окружний адміністративний суд м. Києва визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Суд зобов`язав Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі № 826/3858/18 апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 - без змін.

Таким чином, пункт 2 Постанови №103, який передбачав поетапну виплату пенсіонерам суми підвищення перерахованої пенсії, визнаний протиправним та нечинним.

У той же час, постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення № 28-2), пунктом 2 якого встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Отже, відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУ ПФ не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно - правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Згідно вимог частини другої статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Пункти 1, 2 постанови КМУ №103, які застосовані відповідачем при виплаті пенсії ОСОБА_1 , були визнані протиправними і нечинними у судовому порядку рішенням суду у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, а відтак починаючи саме з цієї дати вказаний нормативно - правовий акт Кабінету Міністрів України, у відповідній частині, втратив чинність і не підлягав застосуванню відповідачем.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.10.2019 у справі № 2040/6740/18.

Проте, до 05.03.2019 пункти 1, 2 постанови № 103 були чинними, а тому підлягали застосуванню ГУ ПФУ в Сумській області.

Поряд з цим, суд також зауважує, що норми Закону № 2262-ХІІ не передбачають можливості розстрочення виплати сум підвищення до перерахованих пенсій у зменшеному розмірі.

Відповідно до статті 11 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Загальний порядок виплати пенсій визначений статтею 52 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до частини третьої якої виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Водночас, частиною другою статті 55 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Посилання відповідача на прийняття 14.08.2019 Кабінетом Міністрів України Постанови № 804, якою установлено, що виплата пенсій, перерахованих з 01.01.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 проводиться у 2019 році в розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, як на підставу для правомірності відмови у перерахунку пенсії позивача з 05.03.2019 з урахуванням 100 % підвищення до пенсії судом оцінюються критично, оскільки, як вже зазначалося вище, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, здійснюється виключно шляхом внесення змін до вказаного Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, за висновком суду, виходячи з приписів вказаних норм, у даному випадку відповідач під час виплати перерахованої у квітні 2018 року пенсії позивача безпідставно зменшив розмір пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018.

Враховуючи викладене, відповідач порушив права позивача на отримання у повному обсязі (100 % суми підвищення пенсії) належних йому сум, починаючи з 05.03.2019.

Таким чином, позовні вимоги про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії позивача за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, з 05.03.2019, протиправними та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію з 05.03.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням виплачених сум, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відносно вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018, суд дійшов висновку про наступне.

Право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 з урахуванням вже виплачених сум, має визначатися безпосередньо положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а отже підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення, з огляду на обставини того, що позивач отримав право на вказані суми виплат до прийняття відповідної постанови Кабінету Міністрів України.

Вказані обставини свідчать про те, що невиплата вказаних належних позивачу сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Зазначена правова позиція узгоджується також із рішенням ЄСПЛ по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 (за заявою № 68385/10 та № 71378/10), відповідно до якої, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

З огляду на вищезазначене, наявні підстави вважати, що у позивача наявні "законні сподівання", оскільки останній отримав право на перерахунок пенсії відповідно до Закону у січні 2018 року.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Конституційний Суд України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, в зазначив про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що відповідно до приписів чинного законодавства, зокрема приписів ст.129-1 Конституції України, ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та повинно виконуватися в повному обсязі і саме приписами Закону України "Про виконавче провадження" визначається порядок примусового виконання судових рішень, який не передбачає відповідного механізму запровадженого Кабінетом Міністрів України.

Щодо клопотання позивача про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 15.05.2020 між ОСОБА_1 та адвокатським бюро Єфіменко Л.І. укладено угоду про надання правничих послуг.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт № 1 по угоді від 15.05.2020 адвокатом Єфіменко Л.І. надано послуги: складання на направлення відповідачу та до Сумського окружного адміністративного суду позовної заяви з додатками, проведення аналізу наявних матеріалів (6 год.) - 3000 грн, відрядження та участь у судовому засіданні -1000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4, 5 статі 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Зі ст. 134 КАС України, слідує, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу, в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в ч. 5 цієї статті. Суд оцінює рівень адвокатських витрат обґрунтовано в кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Водночас, дослідивши матеріали справи, акт приймання - передачі наданих послуг правничої допомоги від 02.11.2020 та, враховуючи, що ця справа є справою незначної складності, не потребувала значних затрат часу, підготовка цієї справи не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Тому визначена в договорі та акті оплата за підготовку та складання документів є необґрунтованою, оскільки вартість наданих послуг значно завищений і у даному випадку належить стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 300 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 1681,60 грн, що складаються зі сплати судового збору по справі.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області Сумського обласного військового комісаріату про визнання дій неправомірними та протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо зменшення основного розміру пенсії призначеної ОСОБА_1 під час перерахунку з 01.01.2018 до 70 % відповідних сум грошового забезпечення та у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - у розмірі 50 відсотків, та з 01 січня 2019 року - 75 відсотків підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Сумській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , визначеної станом на 01 березня 2018 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсійного забезпечення 83 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням необхідності виплати 100 % суми підвищення пенсії, та здійснити виплату в повному обсязі донарахування з урахуванням виплачених сум починаючи з 01 січня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ідентифікаційний код 21108013) судові витрати в загальній сумі 1981,60 грн, що складаються із 1681,60 грн сплаченого судового збору та 300 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал