Справа № 120/5261/20-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 січня 2021 р. Справа № 120/5261/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Карпінської Тетяни Василівни,

представника позивача Мусіровського Олексія Анатолійовича,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 звернувся його представник ОСОБА_3 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення 61 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №72 від 12 серпня 2020 року про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га в межах населеного пункту смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, а також зобов`язати повторно розглянути клопотання та надати відповідний дозвіл.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що за результатами розгляду клопотання його довірителя про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га в межах населеного пункту смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області відмовлено в наданні відповідного дозволу у зв`язку із тим, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність, перебуває у власності іншої особи.

Вважаючи, що відповідач безпідставно відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд представник позивача звернувся до суду з цим позовом та просить визнати рішення 61 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №72 від 12 серпня 2020 року протиправним та скасувати його, зобов`язавши відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 та надати відповідний дозвіл.

Ухвалою від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справи та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою витребувано у Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області доказ перебування земельної ділянки, яку ОСОБА_2 бажає отримати у власність, у власності іншої особи.

28 жовтня 2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що у клопотанні від 05 червня 2020 року позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність в межах населеного пункту смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області. Проте, земельна ділянка, яка зазначена позивачем на графічному матеріалі №6, доданому до клопотання, згідно із земельно-облікових документів Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області перебуває у власності ОСОБА_1 , що підтверджується листом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області вих. №1705/02-6 від 14 вересня 2020 року, що унеможливлює надання заявнику відповідного дозволу. Крім того, разом із відзивом надано докази сплати ОСОБА_1 земельного податку.

18 листопада 2020 року представником позивача подано відповідь на відзив. Зокрема, у відповіді на відзив представник позивача звернув увагу на те, що частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, серед яких: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України. Водночас, відповідачем не доведено того, що земельна ділянка, яку ОСОБА_2 має на мір отримати у власність, перебуває у власності іншої особи (зокрема й громадянки ОСОБА_1 ).

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 та запропоновано третій особі подати до суду пояснення щодо позову або відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою витребувано у ОСОБА_1 докази перебування земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , у її власності.

Іншою ухвалою суду від 21 грудня 2020 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 21 січня 2021 року.

В ході судового засідання, що відбулося 21 січня 2021 року, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Крім того, в судовому засіданні третя особа надала пояснення щодо позову. Зокрема, під час виступу ОСОБА_1 звернула увагу на те, що у її власності не перебуває земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_2 має намір отримати у власність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Зважаючи на те, що представник відповідача у судове засідання не з`явився, суд з урахуванням положень пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку розгляд справи здійснювати у відсутності представника відповідача.

Заслухавши представника позивача, а також третю особу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

05 червня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га в межах населеного пункту смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області.

До вказаного клопотання додано графічний матеріал із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію паспортного документа та реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

За результатами розгляду вказаного клопотання відповідачем 12 серпня 2020 року прийнято рішення №72, яким відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га в межах населеного пункту смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, оскільки бажане місце розташування земельної ділянки, яке вказане на графічному матеріалі знаходиться по АДРЕСА_1 , та перебуває у власності іншої особи. При цьому зазначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

16 вересня 2020 року представник позивача звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із запитом на доступ до публічної інформації, у якому просив повідомити інформацію, яка підтверджує факт зареєстрованого права власності, окрім іншого, на земельну ділянку, яку ОСОБА_2 бажає отримати у власність (графічні матеріали №6).

Листом від 22 вересня 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомило заявника про те, що документів, які б посвідчували право власності на земельну ділянку, зазначену у графічному матеріалі №6 (тобто, та, на яку претендує ОСОБА_2 ), в архіві відділу не виявлено. Також не виявлено рішення Стрижавської селищної ради щодо передачі вказаної земельної ділянки у власність.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини 2 статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).

Аналіз наведених приписів свідчить про те, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Визначаючись з приводу правомірності відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд звертає увагу на положення частини 7 статті 118 ЗК України, якими визначено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу.

Разом із тим, оскаржуване рішення 61 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №72 від 12 серпня 2020 року обґрунтоване тим, що земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 та яку позивач бажає отримати у власність, перебуває у власності іншої особи.

Судом вживалися заходи щодо витребування у відповідача доказу перебування земельної ділянки, яку ОСОБА_2 бажає отримати у власність, у власності іншої особи.

Однак, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт перебування земельної ділянки, стосовно якої позивачем подано клопотання про надання відповідного дозволу, у власності іншої особи.

Водночас, посилання відповідача на те, що земельна ділянка, яка зазначена позивачем на графічному матеріалі, доданому до клопотання, перебуває у власності ОСОБА_1 спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , яку ухвалою суду залучено до участі у справі як третю особу.

Таким чином, за відсутності належних доказів у підтвердження того, що земельна ділянка, щодо якої позивач звернувся із клопотанням про надання відповідного дозволу, перебуває у власності третьої особи, а також з огляду на спростування таких доводів ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району №72 від 12 серпня 2020 року є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 05 червня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га в межах населеного пункту смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, то така вимога є похідною від основної вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення, а тому підлягає задоволенню.

Водночас, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не може бути задоволеною, адже, на переконання суду, задоволення вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідне клопотання виключає можливість одночасного задоволення й вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою. Такі висновки ґрунтуються на тому, що в ході повторного розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою компетентний орган в силу положень частини 7 статті 118 ЗК України вправі надати такий дозвіл або відмовити у його наданні, що свідчить про наявність дискреції у діях суб`єкта владних повноважень, що обмежує суд одночасно зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання та надати при цьому відповідний дозвіл.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення, та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 840,80 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 24 вересня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 840,80 гривень, а тому на його користь слід стягнути 420,40 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 840,80 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою. А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 61 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №72 від 12 серпня 2020 року.

Зобов`язати Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 05 червня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га в межах населеного пункту смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: 23210, Вінницька обл., Вінницький р-н, смт. Стрижавка, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04330007)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 )

Рішення суду у повному обсязі складено 26.01.2021

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович