Справа № 140/16247/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/16247/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною відмову, викладену у листі від 13 листопада 2020 року за №0300-0307-8/38236, у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (надалі - ТУ ДСА в Волинській області) від 05 листопада 2020 року №583 згідно із поданою заявою від 09 листопада 2020 року; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вказаної довідки з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року; визнання протиправною відмову, викладену у листі від 12 листопада 2020 року за №0300-1606-8/38223, щодо незарахування при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду половини навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті, роботи на посаді стажиста Ковельського міського та районного народного суду згідно із поданою заявою від 05 листопада 2020 року; зобов`язання здійснити із 13 січня 2017 року перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із наявного на день відставки стажу 27 років 11 місяців 21 день, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В обґрунтування позову позивач вказала, що наказом голови Ковельської міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2017 року №3/02-04 "Про звільнення судді ОСОБА_1 " її було звільнено з посади судді на підставі заяви про звільнення у відставку відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій та статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) та з 13 січня 2017 року вона отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди. Довічне грошове утримання судді у відставці було розраховане, зокрема, на підставі довідки Ковельського міськрайонного суду Волинської області про розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої на день виходу у відставку, виходячи із стажу роботи 24 роки 03 місяці 21 день (сумарний стаж роботи на посаді виконуючої обов`язки консультанта по кадрах, головного спеціаліста управління юстиції Волинського облвиконкому - 2 місяці 30 днів та стаж роботи на посаді судді - 24 роки 21 день).

Позивач також зазначила, що наказом голови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2020 року №1/03.06 "Про здійснення перерахунку суддівської винагороди ОСОБА_1 " було встановлено, що стаж роботи, який дає їй право на встановлення щомісячної доплати за вислугу років, становить 27 років 11 місяців 21 день, що відповідає щомісячній доплаті за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу судді; одночасно було визнано таким, що втратив чинність з 17 березня 2020 року наказ голови суду від 10 вересня 2012 року №19/02-04 "Про збільшення розміру щомісячної доплати судді ОСОБА_1 ", яким встановлено доплату за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу. 05 листопада 2020 року ТУ ДСА в Волинській області на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі №140/7353/20 видало довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з доплати за вислугу років 26 років 3 місяці 24 дні у розмірі 60% посадового окладу судді, при цьому розмір посадового окладу зазначено в розмірі, встановленому Законом №1402-VIII з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020. Довідку разом із заявою від 09 листопада 2020 року подано відповідачу для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Однак листом від 13 листопада 2020 року №0300-03-07-8/38236 ГУ ПФУ в Волинській області повідомило про відмову у проведенні такого перерахунку на підставі довідки ТУ ДСА в Волинській області від 05 листопада 2020 року №583, оскільки Верховна Рада України на виконання рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 не внесла зміни до законодавства та відсутній механізм перерахунку.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 05 листопада 2020 року №583, при цьому зауважила, що у постанові Верховного Суду у зразковій справі №620/1116/20 зроблено висновок про те, що у судді, який не проходив кваліфікаційне оцінювання суддів та (або) не пропрацював на відповідній посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, з 19 лютого 2020 року виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII. Також спір про перерахунок її довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII з 19 лютого 2020 року був вирішений Волинським окружним адміністративним судом (справа №140/12022/20), однак попередня довідка ТУ ДСА в Волинській області не включала доплату за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу. На думку ОСОБА_1 , її довічне грошове утримання судді у відставці за заявою від 09 листопада 2020 року та на підставі довідки ТУ ДСА в Волинській області від 05 листопада 2020 року №583 має бути перераховане відповідачем з 19 лютого 2020 року.

Також позивач вважає протиправною викладену у листі від 12 листопада 2020 року за №0300-1606-8/38223 відмову ГУ ПФУ у Волинській області у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нового розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зробленого Ковельським міськрайонним судом Волинської області (від 03 листопада 2020 року №02.23/169/2020), у якому враховано також половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та період роботи на посаді стажиста Ковельського районного народного суду та Ковельського міського народного суду. Всього стаж становить 27 років 11 місяців та 21 день, а довічне грошове утримання призначено з урахуванням стажу лише 24 роки 03 місяці 21 день. Позивач наголосила, що новий розрахунок стажу проведено Ковельським міськрайонним судом Волинської області не у зв`язку із зміною стажу судді після виходу у відставку, а у зв`язку із помилкою, допущеною у розрахунку стажу на день видання наказу про її відрахування зі штату у зв`язку із виходом у відставку. Як вважає позивач, до загального стажу роботи, який дає право на відставку, належить враховувати, крім роботи на посаді судді (24 роки 21 день), також стаж роботи на посаді виконуючої обов`язки консультанта по кадрах, головного спеціаліста Управління юстиції Волинського облвиконкому (2 місяці 30 днів), стаж роботи на посаді стажиста Ковельського міського народного суду та Ковельського районного суду (2 роки 02 дні), а також половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (1 рік 11 місяців).

З наведених підстав просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав. В обґрунтування цієї позиції вказав, що позивач 04 березня 2020 року зверталася до ГУ ПФУ у Волинській області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розміру суддівської винагороди, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 19 лютого 2020 року на підставі довідки від 24 лютого 2020 року №281, виданої ТУ ДСА в Волинській області відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі №140/12022/20 зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вказаної довідки.

09 листопада 2020 року позивач повторно звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши довідку від 05 листопада 2020 року №583, видану ТУ ДСА в Волинській області на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі №140/7353/20, виходячи з доплати за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу, та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020. Оскільки перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу проведено з 19 лютого 2020 року, а надалі законних підстав для його перерахунку не було, то відповідач вважає, що ним правомірно прийнято рішення від 10 листопада 2020 року №01 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за заявою ОСОБА_1 від 09 листопада 2020 року. Законом №1402-VIII передбачено лише одну підставу для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (частина четверта статті 142). Цим Законом не передбачено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із зміною стажу судді.

Також позивач 05 листопада 2020 року звернулася до Управління із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі розрахунку стажу від 03 листопада 2020 року №02.23./169/2020, підготовленого Ковельським міськрайонним судом Волинської області. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 призначене у розмірі 88% суддівської винагороди, виходячи з розрахунку стажу 24 роки 03 місяці 21 день станом на 12 січня 2017 року - на день виконання наказу про відрахування судді зі штату у зв`язку з виходом у відставку та цей розрахунок Ковельський міськрайонний суд Волинської області не відкликав; у розрахунку від 03 листопада 2020 року не вказано, що його видано на день видання наказу про відрахування судді зі штату у зв`язку із виходом у відставку.

Відповідач зазначив, що статтею 137 Закону №1402-VIII визначено перелік посад, робота на яких зараховується до стажу судді. Відповідно до позиції Верховного Суду в постанові від 09 листопада 2018 року в справі №559/443/17 стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосудця при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

На думку відповідача, підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою ОСОБА_1 відсутні, а тому його рішення про відмову у такому перерахунку є правомірним.

Також відповідач наголосив, що щомісячне довічне грошове утримання позивачу виплачується без обмеження граничним розміром.

З урахуванням наведеного відповідач у задоволенні позову просив відмовити.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи шляхом дослідження письмових доказів, встановив такі обставини.

На підставі рішення Вищої ради юстиції від 26 грудня 2016 року №3447/0/15-16 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області" (а.с.19) у зв`язку з поданням заяви про відставку наказом голови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2017 року №3/02-04 "Про звільнення судді ОСОБА_1 " позивач відрахована зі штату Ковельського міськрайонного суду Волинської області з 12 січня 2017 року (а.с.20).

З 13 січня 2017 року Ковельським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України ОСОБА_1 призначене довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди, про що свідчить протокол від 20 січня 2017 року №105 (а.с.61). Як видно зі змісту розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що додавався до подання Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2017 року про встановлення щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , стаж позивача станом на 12 січня 2017 року становить 24 роки 03 місяці 21 день, з них 2 місяці 30 днів на посаді виконуючої обов`язки консультанта по кадрах, головного спеціаліста управління юстиції Волинського облвиконкому (з 01 червня 1992 року по 31 серпня 1992 року) та 24 роки 21 день на посаді судді Ковельського районного суду, Ковельського міськрайонного суду Волинської області (з 21 грудня 1992 року по 12 січня 2017 року). Для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ТУ ДСА в Волинській області видало довідку від 12 січня 2017 року №14, відповідно до якої суддівська винагорода судді ОСОБА_1 складалася із посадового окладу та доплати за вислугу років в розмірі 50% посадового окладу (а.с.71).

У зв`язку із зміною розміру суддівської винагороди працюючого судді довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 неодноразово було перераховане органами Пенсійного фонду України (а.с.72-81).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, яке їй виплачує довічне грошове утримання судді у відставці.

04 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-2/2020 на підставі довідки від 24 лютого 2020 року №281 (а.с.84-85). Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 13 березня 2020 року №01 ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.82-83). Проте рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі №140/12022/20, яке набрало законної сили 27 жовтня 2020 року, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА в Волинській області від 24 лютого 2020 року №281, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с.31-34; 112).

У той же час, 17 березня 2020 року наказом Ковельського міськрайонного суду Волинської області №1/03.06 (а.с.35) встановлено, що стаж роботи судді Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_1 , який дає право на встановлення щомісячної доплати за вислугу років, станом на 17 березня 2020 року становить 27 років 11 місяців 21 день, що відповідає щомісячній доплаті за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу. Одночасно визнано таким, що втратив чинність з 17 березня 2020 року наказ цього суду від 10 вересня 2012 року №19/02-04 "Про збільшення розміру щомісячної доплати судді ОСОБА_1 " (а.с.35).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі №140/7353/20, яке набрало законної сили 30 жовтня 2020 року (а.с.26-30; 113), зобов`язано ТУ ДСА в Волинській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з доплати за вислугу років 26 років 03 місяці 24 дні, із зазначенням у графі "доплата за вислугу років" щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу судді. 05 листопада 2020 року ТУ ДСА в Волинській області таку довідку ОСОБА_1 видало станом на 18 лютого 2020 року (а.с.38).

Також 03 листопада 2020 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області на заяву позивача листом №02.23/169/2020 надав розрахунок стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якого визначив стаж судді ОСОБА_1 27 років 11 місяців 21 день, врахувавши такі періоди: з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року (1 рік 11 місяців) - студентка Харківського юридичного інституту; з 01 серпня 1990 року по 03 червня 1991 року (5 місяців 11 днів), з 03 червня 1991 року по 16 березня 1992 року (9 місяців 14 днів) та з 16 березня 1992 року по 01 червня 1992 року (5 місяців 17 днів) - стажист Ковельського міськрайонного суду Волинської області; з 01 червня 1992 року по 01 вересня 1992 року (2 місяці 30 днів) - виконуюча обов`язки консультанта по кадрах, головного спеціаліста управління юстиції Волинського облвиконкому; з 01 вересня 1992 року по 21 грудня 1992 року (3 місяці 21 день) - стажист Ковельського міськрайонного суду; з 21 грудня 1992 року по 12 січня 2017 року (24 роки 21 день) - суддя Ковельського районного суду, Ковельського міськрайонного суду Волинської області (а.с.36-37).

05 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши вказаний вище розрахунок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2020 року №02.23/169/2020 стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.91). Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Волинській області від 10 листопада 2020 року №01 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 05 листопада 2020 року, мотивуючи тим, що Ковельський міськрайонний суд Волинської області не відкликав розрахунок, наданий для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Окрім цього, в розрахунку від 03 листопада 2020 року №02.23/169/2020 не вказано, що його видано на день видання наказу про відрахування судді зі штату у зв`язку із виходом у відставку та Законом №1402-VIII не передбачено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із зміною стажу судді.

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 також звернулася із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Волинській області від 05 листопада 2020 року №583 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.106-107). Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Волинській області від 10 листопада 2020 року №01 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку за заявою від 09 листопада 2020 року з тих підстав, що Верховною Радою України не були виконані зобов`язання щодо приведення законодавства України у відповідність до рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020, покладені на неї пунктом 5 резолютивної частини рішення, та на даний час відсутній механізм та порядок проведення перерахунків щомісячного грошового утримання судді у відставці (а.с.104-105).

Про прийняті рішення позивача повідомлено листами ГУ ПФУ у Волинській області від 12 листопада 2020 року за №0300-1606-8/38223 та від 13 листопада 2020 року №0300-0307-8/38236 (а.с.39-40).

Позивач, вважаючи протиправними відмови ГУ ПФУ у Волинській області у перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за її заявами від 05 та 09 листопада 2020 року, звернулася із цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина друга статті 142 Закону №1402-VI).

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Розділом ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Так у підпункті 4 пункту 24 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII зазначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. При цьому пункт 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, який передбачав, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), виключений з 01 січня 2020 року на підставі підпункту 16 пункту 1 розділу І Закону України від 16 жовтня 2019 року №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування".

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Однак Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

В рішенні Верховного Суду від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, зроблено правовий висновок про те, що зміна з 01 січня 2020 року розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII з 19 лютого 2020 року, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020.

Право позивача на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у зв`язку із зміною з 01 січня 2020 року суддівської винагороди працюючого судді є безспірним, оскільки встановлено рішенням Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/12022/20, яке набрало законної сили 27 жовтня 2020 року.

Водночас, фактичною підставою для звернення позивача із заявою від 09 листопада 2020 року стала видача ТУ ДСА в Волинській області оновленої довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05 листопада 2020 року №583. Видача такої довідки обумовлена не фактом зміни складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (розміру посадового окладу), а зміною розміру доплати за вислугу років безпосередньо ОСОБА_1 на підставі наказу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2020 року №1/03.06 внаслідок перерахунку стажу роботи, який дає останній право на встановлення щомісячної доплати за вислугу років, що виплачувалася їй під час перебування на посаді судді, однак без урахування усіх періодів роботи, які підлягали зарахуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 135 Закону №1402-VIII доплата за вислугу років є складовою суддівської винагороди. Як встановлено частиною п`ятою статті 135 Закону №1402-VIII, суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Спір про наявність підстав для видачі ТУ ДСА в Волинській області оновленої довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наказу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2020 року №1/03.06 з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60% замість попередньо встановленої доплати у розмірі 50% вирішувався у судовому порядку та рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі №140/7353/20 підтверджено наявність підстав для доплати ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу судді, виходячи зі стажу роботи 26 років 03 місяці 24 дні. Рішення суду від 29 вересня 2020 року у справі №140/7353/20 набрало законної сили, а тому підстави для його неврахування при вирішенні цього спору відсутні. Довідка від 05 листопада 2020 року №583 видана ТУ ДСА в Волинській області саме на підставі зазначеного рішення суду.

За змістом пунктів 3, 4 розділу ІІ, пункту 2 розділу ІІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20 березня 2017 року №5-1 зі змінами; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891; далі - Порядок №3-1), звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок. До заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Відтак, суд дійшов висновку, що довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 підлягає перерахунку на підставі довідки ТУ ДСА в Волинській області від 05 листопада 2020 року №583. При цьому посилання у рішенні відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Волинській області від 10 листопада 2020 року №01 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 09 листопада 2020 року на відсутність механізму (порядку) проведення перерахунку з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 є безпідставним та не відповідає наведеним вище обставинам, за яких позивач звернулася за перерахунком довічного грошового утримання. Суд наголошує, що підставою (умовою) перерахунку за наведених обставин є зміна розміру суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням персональної надбавки позивача на підставі наказу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2020 року №1/03.06, що підтверджено відповідною довідкою, яку надала позивач.

Відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці за заявою ОСОБА_1 від 09 листопада 2020 року, відповідач не навів законодавчих підстав для прийняття саме такого рішення та не врахував усіх обставин у справі, що вказує на протиправність цього рішення.

Також слід зауважити, що рішення від 10 листопада 2020 року №01 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 09 листопада 2020 року за визначенням, наведеним у пункті 19 частини першої статті 4 КАС України, є актом індивідуальної дії.

Частиною другою статті 245 КАС України суду надано повноваження у разі задоволення позову визнавати протиправним та скасовувати індивідуальний акт чи окремі його положення.

Отже, суд дійшов висновку рішення відповідача слід визнати протиправним і скасувати з наведених вище підстав.

При вирішенні позовної вимоги зобов`язального характеру про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 09 листопада 2020 року суд зауважує, що у даному випадку право на перерахунок виникло у зв`язку зі зміною розміру доплати за вислугу років (60% посадового окладу), яка встановлена наказом Ковельського міськрайонного суду Волинської області 17 березня 2020 року №1/03.06. Наказ, яким ОСОБА_1 встановлена доплата за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу, втратив чинність на підставі пункту 2 наказу Ковельського міськрайонного суду Волинської області 17 березня 2020 року №1/03.06. Тому відповідно до приписів пункту 4 розділу II Порядку №3-1 перерахунок позивачу необхідно здійснити із 17 березня 2020 року, а не як помилково вважає позивач з 19 лютого 2020 року. Здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року (з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020) на підставі довідки ТУ ДСА в Волинській області від 24 лютого 2020 року №281 та у зв`язку із зміною з 01 січня 2020 року розміру посадового окладу працюючого судді відповідач зобов`язаний судовим рішенням у справі №140/12022/20. До 17 березня 2020 року чинною була доплата за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу, з урахуванням якої і видавалася довідка від 24 лютого 2020 року №281. Те, що нова довідка №583 із урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу видана ТУ ДСА в Волинській області лише 05 листопада 2020 року (після вирішення спору у судовому порядку), не змінює зобов`язання відповідача здійснювати перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з дня виникнення права на перерахунок, тобто, з 17 березня 2020 року.

Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Волинській області від 05 листопада 2020 року №583 з 17 березня 2020 року.

Вирішуючи спір в іншій частині позовних вимог, які стосуються результатів розгляду заяви позивача від 05 листопада 2020 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із поданням розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, від 03 листопада 2020 року №02.23/169/2020, підготовленим Ковельським міськрайонним судом Волинської області, суд виходить із того, що у спірному рішенні від 10 листопада 2020 року №01 фактичною підставою для відмови позивачу у перерахунку довічного грошового утримання вказано на відсутність законодавчої підстави для перерахунку у разі зміни стажу судді; в розрахунку (додаток 4 до Порядку №3-1) не вказано, що його видано на день видання наказу про відрахування судді зі штату у зв`язку із відставкою та попередній розрахунок не відкликаний.

Як встановлено судом, призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці та визначення його розміру здійснювалося органом Пенсійного фонду на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 12 січня 2017 року, який становив 24 роки 03 місяці 21 день (а.с.66), що як видно з протоколу від 20 січня 2017 року відповідає розміру щомісячного довічного грошового утримання 88% суддівської винагороди. До стажу ОСОБА_1 було включено стаж роботи на посаді виконуючого обов`язки консультанта по кадрах, головного спеціаліста Управління юстиції Волинського облвиконкому (2 місяці 30 днів) та стаж роботи на посаді судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області (24 роки 21 день). Отже, слід дійти висновку, що такий стаж є безспірним та з його урахуванням довічне грошове забезпечення виплачується позивачу з моменту його призначення і до сьогодні.

На час виходу позивача у відставку правовідносини з приводу відставки регулювалися Законом №1402-VIII.

За змістом частини третьої статті 142, пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII на розмір щомісячного довічного грошового утримання впливає стаж роботи на посаді судді, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Статтею 137 3акону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього CPCP та республік, що входили до його складу.

Позивач 21 грудня 1992 року обрана народним суддею Ковельського районного народного суду; 26 грудня 2002 року вона обрана суддею місцевого Ковельського районного суду безстроково, а 27 березня 2004 року переведена на посаду судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області, звідки звільнена у відставку 12 січня 2017 року. Період роботи з 21 грудня 1992 року по 12 січня 2017 року зараховується до стажу судді у повному обсязі.

Законом України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя" (набрав чинності 05 січня 2017 року) пункт 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)". При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом №1402-VIII не встановлено.

Позивач призначена (обрана) на посаду судді за нормами Закону Союзу РСР від 04 квітня 1989 року №328-I "Про статус суддів в СРСР" (далі - Закон №328-I, діяв з 01 грудня 1989 року до 10 лютого 1993 року).

Після призначення позивача на посаду судді діяв Закон України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон №2862-ХІІ), який набрав чинності 10 лютого 1993 року і втратив чинність 01 січня 2012 року згідно із Законом України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (Закон №2453-VI).

Частина перша статті 135 Закону №2453-VI аналогічна за змістом статті 137 3акону №1402-VIII. У свою чергу, пунктом 11 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України від 07 липня 2020 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювалися Законом №2862-ХІІ. Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року, далі - Указ №584/95), чинної після набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (яка діяла одночасно із Законом №2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року, далі - Постанова №865), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

До нового розрахунку від 03 листопада 2020 року №02.23/169/2020 увійшов також стаж на посаді стажиста Ковельського районного народного суду та Ковельського міського народного суду та половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (1 рік 11 місяців).

Так з трудової книжки БТІ №1298421, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.42-45), видно, що позивач ОСОБА_1 з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року навчалася в Харківському юридичному інституті (записи №3 та №4) за денною формою навчання (3 роки 10 місяців); з 01 серпня 1990 року - стажист Ковельського міського народного суду (запис №5), з 03 червня 1991 року переведена стажистом Ковельського районного народного суду (запис №6), з 16 березня 1992 року переведена стажистом Ковельського міського народного суду (запис №7), з 01 вересня 1992 року по 20 грудня 1992 року - стажист Ковельського районного суду (запис №9).

Суд з урахуванням встановлених обставин та аналізу норм законодавства, що врегульовує визначення стажу судді, який дає право на відставку, дійшов висновку, що підлягає зарахуванню до стажу позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, оскільки виконується умова її роботи на посаді судді не менше як 10 років (на момент втрати чинності як Указом №584/95, так і Постановою №865).

При цьому суд зазначає, що неправомірним є позбавлення особи, зокрема, судді, набутого статусу (наприклад, статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності. Дозволяється виключно шляхом прийняття закону змінити механізм використання такого статусу у формі зменшення розміру фінансових виплат або пільг, а також позбавлення особи права на перерахунок певних соціальних виплат.

Таким чином, з урахуванням попередньо зарахованого стажу судді 24 роки 21 день та періоду роботи на посаді виконуючої обов`язки консультанта по кадрах, головного спеціаліста Управління юстиції Волинського облвиконкому 2 місяці 30 днів (розрахунок станом на 12 січня 2017 року), відповідно до правил, встановлених пунктом 11 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону №2453-VI належить зарахувати згідно з абзацом другим пункту 3-1 Постанови №865, статтею 1 Указу №584/95 половину навчання у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, тобто 1 рік 11 місяців.

Разом з тим, до стажу, що дає право на відставку, ні за змістом статті 137 Закону №1402-VIII, ні за змістом Закону №2453-VI та Закону №2862-ХІІ не може бути зараховано період роботи позивача стажистом суду. Час роботи на посаді стажиста суду є стажом роботи за юридичною спеціальністю, який був необхідний для обрання ОСОБА_1 на посаду судді відповідно до статті 8 Закону №328-I. Однак цей стаж не є стажем судді, що дає право на відставку та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді.

Суд зауважує, що відповідно до частини шостої статті 44 Закону №2862-ХІІ час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги, зараховується для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки. Період роботи на посаді стажиста судді Ковельського міського народного суду, Ковельського районного народного суду, коли позивач перебувала у штаті Управління юстиції Волинського облвиконкому, є фактично стажем державної служби, що не заперечує позивач, та, як видно зі змісту рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/7353/20, він зарахований до стажу, який дає право на доплату за вислугу років. Однак поняття "стаж роботи, що дає право нa відставку та одержання щомісячного грошового утримання" та "стаж роботи, що дає право на щомісячну доплату за вислугу років" не є тотожними.

Отже, правових підстав для зарахування ОСОБА_1 періоду роботи стажистом судді до стажу роботи, що дає право нa відставку та одержання щомісячного грошового утримання, немає.

За таких обставин, до загального стажу роботи позивача (24 роки 03 місяці 21 день), який дає право на відставку та визначений у розрахунку Ковельського міськрайонного суду станом на 12 січня 2017 року (на день відрахування ОСОБА_1 зі штату суду) і є безспірним (з його урахуванням позивачу призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці), також підлягає зарахуванню і половина строку навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі (1 рік 11 місяців), що вказано у новому розрахунку від 03 листопада 2020 року №02.23/169/2020, а загалом 26 років 02 місяці 21 день. Таким чином, наявні підстави для перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зміни його відсоткового розміру, а рішення відповідача про відмову проведенні такого перерахунку від 10 листопада 2020 року №01 за заявою від 05 листопада 2020 року як акт індивідуальної дії є протиправним та його належить скасувати. Скасування такого рішення має наслідком зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Порядком №3-1 обумовлено проведення перерахунку щомісячного довічного утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди. При цьому відсутні положення щодо проведення перерахунку у зв`язку із зміною стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. У цьому випадку суд вважає, що за аналогією закону необхідно застосувати положення частини четвертої статті 45 Закону України 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з якою перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання внаслідок зміни стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, було подано позивачем 05 листопада 2020 року, то такий перерахунок необхідно провести з 01 листопада 2020 року. При цьому суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про проведення перерахунку з 13 січня 2017 року - з часу призначення щомісячного довічного грошового утримання, оскільки ніяких заперечень щодо його розміру у позивача не було ні на момент призначення, ні надалі; вина органу Пенсійного фонду щодо подання для призначення щомісячного довічного грошового утримання розрахунку стажу не у повному обсязі відсутня, а тому лише з часу звернення позивача за перерахунком у відповідача виникає відповідний обов`язок.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач у цій справі не довів правомірності прийнятих рішень щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за її заявами від 05 та 09 листопада 2020 року.

Зважаючи на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства України, враховуючи, що позивач фактично оскаржує рішення відповідача про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 10 листопада 2020 року №01, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправними та скасування рішень відповідача про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявами ОСОБА_1 від 05 та від 09 листопада 2020 року та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату (з урахуванням фактично виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до її заяви від 09 листопада 2020 року на підставі довідки ТУ ДСА в Волинській області від 05 листопада 2020 року №583 з 17 березня 2020 року та за заявою від 05 листопада 2020 року - з 01 листопада 2020 року, виходячи із стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, 26 років 02 місяці 21 день.

Суд також зауважує, що відповідач спірними рішеннями від 10 листопада 2020 року відмовив позивачу у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Тобто, перерахунок фактично не проведений. Спору щодо обмеження довічного грошового утримання судді максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало. Також відсутні підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого перерахунку на підстав цього рішення суду будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити як передчасних.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач згідно з квитанціями від 20 листопада 2020 року № та № сплатила судовий збір у сумі 1681,60 грн (а.с.17-18). У зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання відмов протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 10 листопада 2020 року №01 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 09 листопада 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 17 березня 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Волинській області від 05 листопада 2020 року №583 (з урахуванням фактично виплачених сум).

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 10 листопада 2020 року №01 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 05 листопада 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 листопада 2020 року перерахунок та виплату (з урахуванням фактично виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, 26 років 02 місяці 21 день.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк