Справа № 580/5900/20
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року справа № 580/5900/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження правилами загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2020 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач).

На виконання вимог ухвали від 24.12.2020 про залишення позовної заяви без руху позивач 16.01.2021 подав суду уточнений позов, в якому просить скасувати постанову головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фесенка Ю.М. від 14.11.2020 про відкриття виконавчого провадження №63612402 щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 40688,00 грн.

Позов мотивовано тим, що підставою для стягнення виконавчого збору є вчинення ним виконавчих дій щодо стягнення коштів у примусовому порядку. Оскільки відповідач не вчинив фактичного стягнення коштів, підстави для стягнення виконавчого збору відсутні. З цього приводу посилається на практику Великої Палати Верховного Суду у справі №2540/3203/18. Тому спірна постанова про відкриття виконавчого провадження стягнення виконавчого збору підлягає скасуванню.

Ухвалою від 21.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не надав, про причини його неподання суд не повідомив.

Ухвалою від 26.01.2021 суд закрив підготовче провадження та вирішив судовий розгляд справи по суті здійснювати у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд встановив таке.

Постановою від 23.10.2020 у виконавчому провадженні №51963394 стягнуто з боржника (позивача у справі) виконавчий збір у розмірі 40688,22 грн.

На підставі вказаної постанови державний виконавець Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фесенко Ю.М. постановою від 14.11.2020 відкрив виконавче провадження №63612402 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Придніпровського ВДВС виконавчого збору в сумі 40688,22 грн.

Не погоджуючись з цією постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернулась в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною ст.5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частинами 1, 2 ст.27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Ст. 27 Закону № 1404-VIII визначено виключний перелік підстав, з яких виконавчий збір не стягується.

Так, пунктами 1-6 ч.5 ст.27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем;

- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Наявності вищевказаних умов, з яких виконавчий збір не стягується, судом не встановлено.

На підставі п.8 Розділі 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5) виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

П.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII встановлено що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, зокрема, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

На підставі ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу наведених норм вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, який підлягає виконанню на загальних підставах відповідно до норм Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5. При цьому, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження на підставі такої постанови.

Суд врахував, що доказів оскарження або скасування постанови від 23.10.2020 у виконавчому провадженні №51963394 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 40688,22 грн. суду не надано.

Оскільки станом на час відкриття виконавчого провадження №63612402 та на час вирішення спору вищевказана постанова про стягнення виконавчого збору від 23.10.2020 у виконавчому провадженні №51963394 є чинною, суд дійшов висновку, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2020 №63612402 прийнята державним виконавцем в межах та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства України, на виконання вимог Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5.

Посилання позивача на практику Великої Палати Верховного Суду у справі №2540/3203/18, суд вважає необґрунтованим, оскільки у вказаній справі суд розглядав питання законності постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, а не відкриття виконавчого провадження на її підставі, що є предметом цього спору.

Отже, фактичні обставини у справі №2540/3203/18 та у цій справі не є подібними.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у справі №2540/3203/18 надавала оцінку законності постанови про стягнення виконавчого збору, яка прийнята під час дії редакції ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII до 03.07.2018, яка передбачавала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Отже, у наведеній справі спір вирішувався за іншого правового регулювання питання стягнення виконавчого збору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження є законною та не підлягає скасуванню.

Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а сплачений судовий збір - поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О.А. Рідзель