Справа № 380/6073/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6073/20 пров. № А/857/15039/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

позивач: не з`явився

представник відповідача: Онишкевич Р.І.

третя особа: Волошин Я.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року у справі № 380/6073/20 за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови, -

суддя в 1-й інстанції Кравців О.Р.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 12.11.2020,-

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради звернулося з позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просило скасувати постанову №61240111 від 23.06.2020, постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 5100,00 грн. за виконавчим листом №1.380.2019.005819 від 04.02.2020.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2020 у справі №1.380.2019.005819, апеляційну скаргу Управління на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №1.380.2019.005819 за позовом ОСОБА_1 до Управління про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 без змін.

Станом на 02.07.2020 вказане судове рішення виконано, що підтверджується відповідними довідками.

З огляду на викладене, винесення постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення від 23.06.2020 вважає протиправною, оскільки рішення виконано добровільно та у повному обсязі в межах коштів, що виділені з Державного бюджету України, про що повідомлено державного виконавця. З позиції позивача, підстави для винесення оскаржуваної постанови відсутні.

Також позивач вказав, що продовження виконання судового рішення позивачем в частині продовження нарахування пільг за відсутності відповідного законодавства України та фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у цьому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

За наявності обставин, які підтверджують виконання судового рішення суду та про поважність причин його невиконання в іншій частині, з врахуванням того, що відповідачем не враховано обставини, що є підставою для застосування статті 75 Закону України Про виконавче провадження, позивач вважає, що є підстави для задоволення позову.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Онишкевичем Р.І. від 23.06.2020 ВП №61240111.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин справи, що мали істотне значення. З покликанням на законодавчі норми та хід виконання даного виконавчого провадження зазначено, що державний виконавець діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в рамках вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі №1.380.2019.005819 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2020 залишено без змін, позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради щодо обмеження пільг ОСОБА_1 , передбачених пунктами 4, 5, 6 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з 07.05.2019. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради поновити з 07.05.2019 надання пільг ОСОБА_1 , передбачених пунктами 4, 5, 6 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

04.02.2020 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №1.380.2019.005819 про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради поновити з 07.05.2019 надання пільг ОСОБА_1 , передбачених пунктами 4, 5, 6 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту. Стягувач ОСОБА_1 , боржник Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради (а.с.96-97).

Вказаний виконавчий документ пред`явлено до виконання за заявою ОСОБА_1 від 10.02.2020 (а.с.95).

Постановою від 13.02.2020 відкрито виконавче провадження ВП №61240111 (а.с.98-99)

19.02.2020 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.100-101).

Цього ж дня винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних (а.с.102-103).

Листом від 25.02.2020 №671 (надійшов до ВПВР 27.02.2020) позивач повідомив, що 24.01.2020 ним подано апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі №1.380.2019.005819. Просив зупинити виконавче провадження.

Також звернув увагу, що надання пільг на житлово-комунальні послуги гр. ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій здійснюється безперебійно з часу перебування в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків по даний час, та без жодних обмежень відповідно до п.п. 4, 5, 6 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема з 02.08.2004.

01.10.2019 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №373 Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, пільги надаються у грошовій безготівковій формі.

Додатково проінформовано, що ОСОБА_1 проведено нарахування пільг на житлово-комунальні послуги у розмірі за жовтень 879,01 грн., листопад 1347,87 грн., 1244,19 грн., грудень 2019 року 1244,19 грн., січень 2020 року 1327,54 грн. (а.с.106-107).

До вказаного листа додано повідомлення про надання пільг ОСОБА_1 за жовтень 2010 року, за листопад 2011 року, за грудень 2019 року, за січень 2020 року; довідку комунального підприємства «Дрогобичводоканал» №692 від 21.02.2020 про користування ОСОБА_1 пільгами учасника бойових дій з оплати за водопостачання у відповідних сумах; довідку №30 від 20.02.2020 про користування пільгами 75% як учасник бойових дій по оплаті за надані послуги з вивезення та розміщення твердих побутових відходів у відповідних сумах КП «Комбінат міського господарства»; довідку про розмір грошового еквівалента пільг ТзОВ «Львівгаз збут» від 21.02.2020 ОСОБА_1 як учаснику бойових дій 75%; довідку від 19.02.2020 про грошовий еквівалент пільг за спожиту електроенергію споживача ОСОБА_1 , знижка 75%; довідку №11 від 19.02.2020 КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради щодо нарахування послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, як учаснику бойових дій з січня 2019 року по вересень 2019 у відповідних сумах (а.с.112-120).

Постановою від 31.03.2020 зупинено виконавче провадження №61240111 (а.с.122-123).

12.05.2020 заступником начальника ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Онишкевич Р.І. винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, ВП №61240111 (а.с.128-129).

26.05.2020 до ВПВР надійшов лист позивача від 18.05.2020 №1225, в якому повідомлено про касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.

26.05.2020 державним виконавцем скеровано вимогу Управлінню, за якою зобов`язано виконати рішення суду в добровільному порядку та надати в Відділ документи, що підтверджують виконання. Також у вказаній вимозі попереджено про накладення штрафу у разі невиконання рішення (а.с.137-138).

23.06.2020 заступником начальника ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Онишкевич Р.І. винесено постанову ВП №61240111, відповідно до якої встановлено, що рішення суду не виконано станом на момент винесення постанови та відповідно не поновлено з 07.05.2019 надання пільг ОСОБА_1 , передбачених п.п. 4, 5, 6 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та накладено на боржника штраф у розмірі 5100,00 грн (а.с.139-140).

15.07.2020 управління скерувало ВПВР заяву, у якій вказано, що станом на 02.07.2020 рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2020 у справі №1.380.2019.005819 виконано, що підтверджується відповідними довідками. Просило скасувати постанову ВП №61240111 від 23.06.2020 про стягнення виконавчого збору у сумі 5100,00 грн. та просило винести постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.141).

До вказаної заяви долучено довідки про підтвердження безперебійного надання пільг ОСОБА_1 як учаснику бойових дій: від 02.07.2020 №45 КП «Комбінат міського господарства» за послуги з поводження з побутовими відходами; від 02.07.2020 КП «Дрогобичводоканал»; про розмір грошового еквівалента пільг ТОВ «Львівгаз збут»; від 02.07.2020 №374 КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради; про грошовий еквівалент пільг за спожиту електроенергію від 03.07.2020. Також позивачем долучено повідомлення про надання пільг за оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 як учаснику бойових дій за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, централізоване постачання холодної води, газопостачання на плиту, газопостачання на опалення, електропостачання, тверді побутові відходи з жовтня 2019 року по червень 2020 року /арк.спр.142-146, 147-150/.

15.07.2020 позивач звернувся із скаргою на дії державного виконавця начальнику відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби /арк.спр.151-154/. Позивач просив зафіксувати факт виконання рішення суду добровільно, скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 5100,00 грн., виконавче провадження №61240111 закрити.

Листом від 22.07.2020 позивача повідомлено про відсутність правових підстав для розгляду скарги, роз`яснено порядок звернення до суду (а.с.155).

Не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом7 ч.1 ст.4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За змістом ч.4 ст.46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Водночас нормами ст.48 КАС України визначена процедура заміни неналежної сторони. Так, ч.1 цієї статті встановлено, що суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Так, колегія суддів вважає зазначити, що принципи адміністративного судочинства, закріплені в КАС України, є нормами прямої дії, що застосовуються судом безпосередньо.

Отже, встановлюючи обставини у справі, суд зобов`язаний, у першу чергу, установити відповідність заявлених у справі учасників судового процесу на предмет правильності визначення їх процесуального статусу. Це означає, що приписи ст.46 КАС України у системному зв`язку з нормами ст.2, 4 КАС України зобов`язують суд вжити заходів щодо встановлення кола осіб, які відповідають вимогам, установленим до учасників судового процесу, у тому числі, встановити відповідність сторони у справі заявленому стосовно неї статусу.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби урегульовані ст.287 КАС України, відповідно до ч.3 якої, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

В ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Частиною 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (із змінами від 27.12.2019) передбачено, що органами державної виконавчої служби є:

-Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

-відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

-управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві);

-відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;

-управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

-відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

-районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Наказом Міністерства юстиції від 20.04.2016р. № 1183/5 затверджено Типове положення Про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, Типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 1 даного Типового положення Управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - Управління) є територіальним органом державної виконавчої служби, входить до системи органів Міністерства юстиції України як структурний підрозділ міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління юстиції) та є підзвітним і підконтрольним Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент).

Тобто, до складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що норми КАС України наділяють позивача правом самостійно визначити особу, яка повинна відповідати за позовом. Натомість установлення належності відповідача є обов`язком суду, який розглядає справу.

Так, за змістом наведених норм законодавства, у даній категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані у ч.1 ст.6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» органи державної виконавчої служби. Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби, а саме відділ примусового виконання рішень не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, а тому вони не є суб`єктами владних повноважень, які за законом можуть бути відповідачами у справі.

Як видно із матеріалів справи, відповідачем в даній справі є Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), на виконанні у якого перебував виконавчий документ.

Таким чином, враховуючи те, що суб`єкт владних повноважень, до якого заявлена позивачем вимога є структурним підрозділом органу виконавчої служби, який повинен відповідати за такими вимогами, суд першої інстанції відповідно до приписів ст.48 КАС України помилково не замінив первинного відповідача на належного.

Із змісту п. 12 , п. 15 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010р. Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби видно, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі є органами державної виконавчої служби, відповідно до Закону України Про державну виконавчу службу, але не є юридичними особами.

Судам варто враховувати, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділи примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі не визначені Законом України Про державну виконавчу службу як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як сторони в адміністративному процесі. Тому як відповідача у справі слід залучати відповідно Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Ураховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, судам, у разі подання позовної заяви до підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 52 КАС України здійснювати заміну первинного відповідача на належного відповідний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, або, у разі наявності заперечень позивача, залучати зазначений орган як другого відповідача.

Отже, відділи примусового виконання рішень є структурними підрозділами управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, які, в свою чергу, входять до системи органів державної виконавчої служби.

Таким чином, в розумінні приписів КАС України, вказані структурні підрозділи не можуть бути відповідачами в адміністративних справах щодо оскарження дій, рішень та бездіяльності державних виконавців.

Ураховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, у разі подання позовної заяви до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 48 КАС України здійснювати заміну неналежного відповідача на належного.

Згідно з ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (ч.7 ст.48 КАС України).

З аналізу ст. 48 КАС України слідує, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції а не апеляційного суду.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду, викладений зокрема у постановах від 13.02.2019 у справі №336/2138/17 (2-а/336/223/2017), 26.06.2019 у справі №303/3794/17, 09.08.2019 у справі №821/2089/17, від 09.10.2019 у справі №456/2935/15-а, від 30.09.2019 у справі №819/940/18, від 31.10.2019 у справі №826/17241/16, від 07.04.2020 у справі № 501/1397/17, від 26.08.2020 у справі № 500/2972/17.

Так, п.4 ч.3 ст.317 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

З огляд на вказане, колегія суддів вважає зазначити, що судом першої інстанції ці обставини не враховано та розглянуто позов за участю неналежної сторони, що є підставою для скасування судового рішення та відмови в позові.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року в справі № 380/6073/20 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 26 січня 2021 року.