Справа № 520/18321/2020
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання відводу судді

27.01.2021 р. по справі 520/18321/2020

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши у порядку ч.8 ст.40 КАС України за правилами письмового провадження заяву позивача про відвід судді Бабаєва А.І. по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради про: 1) визнання протиправною відмови по заяві від 04.11.2020р. з приводу надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва: Реконструкція будівлі літ. Д-1 під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язання надати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва: Реконструкція будівлі літ. Д-1 під кафе та нежитлових приміщень без зміни функціонального призначення за адресою АДРЕСА_1 , -

встановив:

26.01.2021р. у провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцевої О.В. надійшла заява позивача про відвід судді Харківського окружного адміністративного суду Бабаєва А.І.

Дана заява умотивована доводами про утрату довіри до судді унаслідок: 1) прийняття рішень у період 2013-2014р.р. (Революції Гідності); 2) не завершення перевірки у порядку Закону України Про відновлення довіри до судової влади в Україні; 3) вчинення дій з долучення до справи (а не повернення) відзиву на позов, поданого (на думку заявника) особою, котра не має відповідних повноважень.

За твердженням заявника ці обставини спричиняють виникнення сумнівів як у неупередженості судді, так і в об`єктивності судді.

Вирішуючи по суті заяву про відвід, суд зазначає, що правовідносини з приводу відводу (самовідводу) від участі у розгляді адміністративної справи унормовані приписами ст.ст.36-41 КАС України та додатково деталізовані положеннями Закону України "Про запобігання корупції" в частині урегулювання конфлікту інтересів (як реального, так і потенційного).

Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та рішення Європейського суду з прав людини у справі Білуха проти України, де зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими, суд вважає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Тому, перевіривши доводи заяви про відвід, суд виходить із таких підстав та мотивів.

По-перше, доводи про прийняття суддею рішень в інших справах взагалі не конкретизовані, ґрунтуються на інформації, котра була відкрита суспільству самим суддею (тобто не містять жодних ознак приховування) і є юридично неспроможними у силу приписів ч.4 ст.36 КАС України.

Будь-яких виняткових обставин, котрі б поза розумним сумнівом засвідчували, що факт прийняття рішень по іншим справам, має хоча б якийсь вплив на розв`язання даного спору, матеріали справи не містять.

По-друге, відсутність скарг на професійну діяльність судді у порядку Закону України Про відновлення довіри до судової влади в Україні засвідчує відсутність будь-яких претензій з боку не лише сторін відповідних справ, а й одразу усіх інших учасників суспільних відносин. У той же час, матеріали справи не містять доказів наявності таких скарг.

По-третє, згідно з ч.4 ст.9 КАС України суд зобов`язаний з`ясувати об`єктивну істину у спорі за власною ініціативою безвідносно до правових позицій сторін та процесуальної поведінки учасників справи.

Результат вчинення судом певної процесуальної дії, оцінка доказів та аргументів учасників справи відповідно до ст.246 КАС України підлягає відображенню у тексті рішення по суті спору.

По-четверте, як то передбачено ч.1 ст.57 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді такого змісту: "Я, (ім`я та прізвище), вступаючи на посаду судді, урочисто присягаю Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя".

Відтак, запровадження законодавцем правового інституту Присяги судді та повсякденна дія цього правового інституту спростовує обґрунтованість доводів, наведених у заяві про відвід судді та відсутність навіть щонайменшої можливості виникнення у судді упередженого або необ`єктивного ставлення до будь-якого учасника справи.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ч.1 ст.36 КАС України підстав відводу (самовідводу), адже зміст поданої заявником заяви про відвід судді не містить взагалі будь-яких вагомих та істотних аргументів на підтвердження як минулих так і майбутніх проявів суддею упередженості чи необ`єктивності.

Доказів існування таких проявів заявником не подано, а судом не виявлено.

Оцінивши наявні у справі документи, суд констатує, що зміст усіх аргументів заявника явно та очевидно зводиться до незгоди саме із процесуальними рішеннями, постановленими суддею при відправленні правосуддя у цій по справі.

Між тим, чітко сформульованим застереженням ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України прямо передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч.12 ст.40 КАС України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

При вирішенні заяви про відвід, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім аргументам, чинникам та факторам та обставинам фактичної дійсності, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення цієї заяви.

У ході розгляду заяви про відвід суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення цієї заяви, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення питання про відвід.

Підсумовуючи викладене вище, суд доходить до переконання про відсутність визначених процесуальним законом підстав для задоволення заяви про відвід судді.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, 36-41, 90, 211, 241-243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Заяву позивача про відвід судді Бабаєва А.І. - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту підписання.

Повідомити, що судове рішення виготовлено у повному обсязі 27.01.2021 р.

Суддя О.В. Старосєльцева