Справа № 826/11792/17
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2021 року

м. Київ

справа № 826/11792/17

адміністративне провадження № К/9901/933/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної комісії Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , про скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центральної комісії Міністерства юстиції України, у якому просить суд:

- відмінити рішення Центральної комісії від 17 серпня 2017 року;

- зобов`язати розглянути прохання Центральною комісією Мін`юста згідно наказу (Положення) від 27 лютого 2017 року № 680/5.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року позов задоволено повністю.

Скасовано рішення Центральної комісії Міністерства юстиції України від 17 серпня 2017 року. Зобов`язано Центральну комісію Міністерства юстиції України розглянути прохання б/н від 06 червня 2017 року ОСОБА_1 згідно «Положення про визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 лютого 2017 року № 680/5

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та Міністерства юстиції України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року без змін.

06 січня 2021 року Міністерство юстиції України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права через відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у сапові, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Центральної комісії Міністерства юстиції України з клопотанням про переведення його сина, ОСОБА_2 , з Замкової виправної колонії № 58 до виправної колонії, розташованої на недалекій відстані від місця проживання позивача (батька засудженого), для подальшого відбування покарання.

17 серпня 2017 року Центральною комісією Міністерства юстиції України, за результатами розгляду зазначеного клопотання, прийнято рішення № 3.3/8-2017, яким відмовлено позивачу у переведені його сина, ОСОБА_2 , до виправної колонії, розташованої на недалекій відстані від місця проживання першого, оскільки відсутні підстави передбачені ч. 2 ст. 93 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Не погоджуючись із таким рішенням позивач звернулася із відповідним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що у відмові Центральної комісії Міністерства юстиції України від 17 серпня 2017 року не наведено жодних законних підстав та необґрунтовано відмову позивачу у переведені його засудженого сина до іншої установи відбування покарань.

Відповідно до ст. 93 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений до позбавлення волі відбуває весь строк покарання в одній виправній чи виховній колонії, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до його місця проживання до засудження або місця постійного проживання родичів засудженого.

Переведення засудженого для дальшого відбування покарання з однієї виправної чи виховної колонії до іншої допускається за виняткових обставин, які перешкоджають дальшому перебуванню засудженого в цій виправній чи виховній колонії. Порядок переведення засуджених визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Національні органи влади повинні мати широкі дискреційні повноваження щодо питань, які стосуються виконання покарань, однак, розподіл засуджених по установах виконання покарань не повинен залишатися цілком на розсуд адміністративних органів влади. Інтереси засуджених щодо підтримання принаймні якихось сімейних та соціальних зв`язків повинні братись до уваги.

Суди попередніх інстанцій оцінивши докази, які є у справі, на повному та об`єктивному їх дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, дійшли до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом скасування спірного рішення, та зобов`язання відповідача-1 розглянути прохання б/н від 06 червня 2017 року, що є належним ефективним захистом таких прав, свобод та інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року (справа №822/3011/17) та від 23 жовтня 2019 року (справа №822/190/18), від 28 серпня 2018 року (№802/2236/17-а) і суд апеляційної інстанціїзазначив про це в оскаржуваній постанові.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної комісії Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , про скасування рішення.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

О.В. Калашнікова