Справа № 620/5781/20
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року Чернігів Справа № 620/5781/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Міністерство юстиції україни про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

Академія Державної пенітенціарної служби звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби ( IBAN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати пов`язані з утриманням її в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 101750,73 грн. (сто одна тисяча сімсот п`ятдесят грн. 73 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач по закінченню навчання не відпрацював встановленого 3-річного терміну перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України, його було звільнено за власним бажанням, чим він порушив умови укладеного між ним та Академією контракту та повинен в повному обсязі відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби.

Відповідачем відзив на позов подано не було.

Про відкриття провадження у справі відповідач був повідомлений належним чином за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному демографічному реєстрі.

Третьою особою було надіслано пояснення щодо позову, в якому просила задовольнити позовну заяву та зазначила, що відповідач свого обов`язку щодо проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання не виконав, звільнився за власним бажанням, а тому в останнього виник обов`язок відшкодування позивачеві витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби України № 289 від 08.08.2016 ОСОБА_1 з 15.08.2016 зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Академії Державної пенітенціарної служби.

01 травня 2018 року між Академією Державної пенітенціарної служби (виконавцем) з однієї сторони, північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (замовником) з другої сторони та Відповідачем з третьої сторони укладено контракт № 337 про здобуття освіти (надалі - Контракт ).

Відповідно до наказу Академії № 93/ОС від 19.06.2020 відповідачу присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра та видано диплом про освіту.

З 15.08.2016 по 19.06.2020 відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, була забезпечена житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Згідно абзаців 4, 5 пункту 3 розділу ІІ Контракту відповідач зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію» в повному обсязі за весь період її фактичного навчання.

Відповідно до абзацу 7 пункту 1 розділу ІІ Контракту Академія зобов`язана проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі.

Наказом начальника Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» № 112/ОС-20 від 29.09.2020 відповідача звільнено зі служби в Державній кримінально- виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

20.10.2020 відповідачу направлено повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі також йому надіслано довідку- розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, які він отримав 22.10.2020.

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта - ОСОБА_1 № 233 від 15.06.2020, сума визначених до відшкодування витрат за період навчання з 15.08.2016 по 19.06.2020 становить 101750,73 грн.

Будь-яких даних щодо непогодження відповідача після ознайомлення з вказаним розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням за весь період навчання, матеріали справи не містять.

У зв`язку з тим, що в добровільному порядку відповідачем витрати, пов`язані з його утриманням, починаючи з дати зарахування до навчального закладу, не було відшкодовано, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» № 2713-ІV від 23.06.2005 встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Законом України «Про національну поліцію», а саме розділом VII «Загальні засади проходження служби в поліції», статтею 74 «Підготовка поліцейських у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання» зазначено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

У відповідності до пункту 2 Указу Президента України № 77/96 від 23.01.1996 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Згідно пункту 3 розділу II Контракту сторонами було погоджено відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію», відповідачем в повному обсязі за весь період фактичного навчання.

Таким чином, відповідач, по закінченню навчання не відпрацював встановленого 3-річного терміну перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України, його було звільнено за власним бажанням, чим він порушив умови укладеного між ним та Академією контракту та повинен в повному обсязі відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби.

Пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міноборони, Мінфіну, МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, СБУ від 16.06.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення: медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно пунктів 2.3, 3 вищенаведеного порядку у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ. Відшкодовані на утримання курсантів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16 спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, з позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно частин першої та другої статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу, спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України. Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Як було встановлено судом, утримання відповідача в Академії Державної пенітенціарної служби здійснювалось шляхом грошового, речового, продовольчого, медичного забезпечення, забезпечення комунальними послугами та енергоносіями.

Отже, особи, які навчаються в Академії Державної пенітенціарної служби, перебувають на повному державному забезпеченні. Кошти, які витрачаються на їх навчання, є державними (бюджетними).

Разом з тим, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, у разі не відпрацювання трьох років, відповідач на даний час суму коштів в повному обсязі не відшкодував, а тому суд вважає, що позовні вимоги Академії Державної пенітенціарної служби є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби ( IBAN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати пов`язані з утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 101750,73 грн. (сто одна тисяча сімсот п`ятдесят грн. 73 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2021 року.

Суддя О.В. Заяць