Справа № 2а-1387/09/2670
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2009-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. № < Внутрішній Номер справи >
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16.09.2009 р. 10:25 № 2а-1387/09/2670

За позовомПрокурора Солом`янського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської регіональної митниці
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Логтранс-сервіс»
простягнення до Державного бюджету 849 043,93 грн. митних платежів
Суддя Вовк П.В.

Секретар судового засідання Голод В.С.

Представники:

Прокурор Демиденко Н.П.

від позивачаБєлова О.І.
від відповідача не прибув

На підставі ч. 3 ст. 160 КАСУ в судовому засіданні 16.09.2009 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст складено і підписано 21.09.2009.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор Солом`янського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської регіональної митниці (далі позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Логтранс-сервіс»(далі відповідач) 849 043,93 грн. митних платежів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.2009 відкрито провадження в адміністративній справі № 2а-1387/09/2670.

16.09.2009 року у судовому засіданні, суд розглянувши клопотання представника позивача та прокурора про зупинення провадження у справі не знайшов підстав для їх задоволення, про що постановив відповідну ухвалу.

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не прибув, заперечень на позов до суду не надав. Заяв про розгляд справи за відсутністю представника відповідача до суду не надходило.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, місцезнаходження відповідача: 01103, м. Київ вул. Кіквідзе,18.

Зазначена вище адреса відповідача, співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві.

Повідомлень про зміну свого місцезнаходження, відповідач до державного реєстратора не надав.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання.

Як вбачається з позовної заяви, пояснень прокурора та представника позивача, позовні вимоги мотивовані тим, що під час митного огляду вантажу, який було заявлено до митного оформлення в Київську регіональну митницю, декларантом відповідача ( ОСОБА_2 ) було встановлено, що частина товарів заявлена не своїм найменуванням у зв`язку з чим різниця між митними платежами які повинні бути сплачені та фактично були сплачені складає -849 043,93 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2008 року в зоні діяльності Львівської митниці на автомобілі НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , по товаросупровідним документам було переміщено через митний кордон України вантаж - комп`ютерна техніка та частини, в кількісті ПО місць, вагою брутто 8505,5 кг. та фактурною вартістю 30 857,30 дол. США.

Даний вантаж слідував із Німеччини на адресу ТОВ "Логтранс-сервіс" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18) за ПД № 100000014/8/409316 від 10.11.2008.

Продавцем вищезазначеного товару є компанія VIRNOVO LND.S.A. (Республіка Панама, контракт №VL1 від 02.07.2008р.).

08.12.08 декларантом відповідача ( ОСОБА_2 ) вищевказаний вантаж було заявлено до митного оформлення в Київську регіональну митницю за ВМД №/8/734732 з загальною фактурною вартістю 227 103,56 грн., зі сплатою митних платежів на суму 46 384,63 грн.

Під час митного огляду вантажу було встановлено, що частина товарів заявлена не своїм найменуванням згідно з описом товарів в гр. 31 ВМД, їх класифікації та кодуванню, згідно УКТ ЗЕД (гр. ЗЗ ВМД) не відповідають товарам, які були задекларовані за ВМД №/6/734732.

Співробітниками служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства КРМ направлено запит до відділу номенклатури та класифікації товарів КРМ з метою визначення класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД заявленими за ВМД № /6/734732 та виявлених фактично товарів при проведені митного огляду.

Відповідно до службової записки відділу номенклатури та класифікації товарів КРМ, різниця між митними платежами які повинні бути сплачені та фактично були сплачені складає 849 043,93 грн.

14.01.09 інспектором Київської регіональної митниці було складено протокол № 10/10000/09 про порушення декларантом відповідача ( ОСОБА_2 ) ст. ст. 340, 355 Митного кодексу України.

04.02.2009 року Солом`янським судом міста Києва винесено постанову по справі № 3-625-12/09.

Відповідно до вищезазначеної постанови (копія в матеріалах справи), ОСОБА_2 визнано винним в порушені митних правил, передбачених ст. ст. 340, 355 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600,00 грн.

Також, Солом`янський районний суд міста Києва постановив, предмет порушення митних правил - вантаж (комп`ютерна техніка та частини) в кількості 110 місць, вагою 8505,5 кг та фактурною вартістю 30857,30 дол. США, який вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 10/10000/09 від 14.01.2009 року повернути відповідачу.

Згідно пояснень прокурора та представника позивача, вищезазначений товар відповідачу не повернуто, оскільки 23.02.2009 року, старший слідчій слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області (Ніжніков І.М.) виніс постанову про проведення в Київській регіональній митниці виїмки вищезазначених товарів.

Відповідно до преамбули Митного кодексу України - цей кодекс визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України. Кодекс спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своєї компетенції з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку; митні органи - спеціально уповноважені органи виконавчої влади в галузі митної справи, на які відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено безпосереднє здійснення митної справи.

Відповідно до ст. 14 Митного кодексу України регіональна митниця є митним органом, який на території закріпленого за ним регіону в межах своєї компетенції здійснює митну справу та забезпечує комплексний контроль за додержанням законодавства України з питань митної справи, керівництво і координацію діяльності підпорядкованих йому митниць та спеціалізованих митних установ і організацій.

Як вбачається з матеріалів справи, даний позов заявлено про стягнення з відповідача 849043,93 грн. зобов`язань перед бюджетом, самостійно розрахованих контролюючим органом, з яких 89 068,89 грн. мито та 878 059,43 грн. податок на додану вартість.

Відповідно до преамбули Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами`цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), включаючи збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Закону контролюючими органами є митні органи - стосовно акцизного збору та податку на додану вартість (з урахуванням випадків, коли законом обов`язок з їх стягнення або контролю покладається на податкові органи), ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів (обов`язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України.

Отже, виходячи з вищенаведеного, порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з акцизного збору, податку на додану вартість (з урахуванням випадків, коли законом обов`язок з їх стягнення або контролю покладається на податкові органи), ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів (обов`язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України та порядок оскарження дій органів стягнення, визначається саме Законом України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(далі Закон).

Відповідно до п.п. 4.2.1. п. 4.2 ст. 4 Закону якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов`язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4 Закону контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання платника податків у разі якщо:

- платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію;

- дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, заявлених у податкових деклараціях;

- контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов`язання. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків;

- згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов`язкового платежу), є контролюючий орган.

Відповідно до п.п. 5.2.1. п. 5.2 ст. 5 Закону податкове зобов`язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до п.п. 5.3.1. п. 5.3 ст. 5 Закону платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації. У разі коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування. У разі визначення податкового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов`язаний погасити нараховану суму податкового зобов`язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Відповідно до п.п. 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 Закону узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до. п.п. 6.2.1 п.6.2 ст. 6 Закону у разі коли сума податкового зобов`язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов`язань, сума податку чи збору (обов`язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов`язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Відповідно до. п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов`язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених норм, для виникнення у контролюючого органу або податкового органу права звернення до суду з позовом про примусове стягнення з платника податків податкового боргу, контролюючий орган, який самостійно розрахував суму податкового зобов`язання, повинен вчинити дії, передбачені Законом щодо узгодження такого зобов`язання, шляхом складання та надсилання (вручення) платнику податків, відповідного податкового повідомлення-рішення, а платник податків у строк встановлений законом від дня отримання такого повідомлення, або закінчення строку апеляційного чи судового оскарження,самостійно не сплатив суму узгодженого зобов`язання.

Так, відповідно до статей 2, 4 - 7, 16 та 17 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", з метою забезпечення прав платників податків і роботи митних органів щодо підготовки та направлення податкових повідомлень платникам податків, установлення єдиного порядку дій митних органів при несвоєчасному погашенні платниками податків податкових зобов`язань з податків та зборів (обов`язкових платежів), щодо яких ці органи визначено контролюючими, Державною митною службою України видано наказ від 11.05.2006, № 370 «Про затвердження Порядку підготовки та направлення митними органами податкових повідомлень платникам податків, установлення й експлуатації дощок податкових повідомлень та Порядку дій митних органів при несвоєчасному погашенні платниками податків податкових зобов`язань»(далі Порядок).

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Порядку митні органи самостійно визначають суми податкових зобов`язань платників податків на підставі положень підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону та штрафних санкцій, за їх наявності, щодо податків і зборів (обов`язкових платежів), визначених підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до п. 2.2. ст. 2 Порядку у випадку, зазначеному в пункті 2.1 цього Порядку, митний орган складає та надсилає платнику податків податкові повідомлення: за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (форма "Р") - при здійсненні розрахунку сум податкових зобов`язань та штрафних санкцій, нарахованих відповідно до підпунктів 17.1.1 - 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Закону, за їх наявності; за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (форма "Ш") - при здійсненні розрахунку сум штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгоджених податкових зобов`язань, що підлягають нарахуванню відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що підставами для самостійного визначення митними органами сум податкових зобов`язань платників податків є:

- платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію;

- дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, заявлених у податкових деклараціях;

- контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов`язання. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків.

Відповідно до п. 2.3. Порядку податкове повідомлення складається відділом митних платежів митного органу за письмовим дорученням керівника (заступника керівника) митного органу. При підготовці податкового повідомлення у випадках, визначених у підпунктах "б" та "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону, підставою для підготовки податкового повідомлення є відповідний акт перевірки.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що для встановлення наявності різниці (суми заявленої до стягнення) між митними платежами, які повинні бути сплачені та фактично були сплачені відповідачем, за вантаж якій слідував із Німеччини на адресу ТОВ "Лопранс-сервіс" за ПД № 100000014/8/409316 від 10.11.2008 року, позивач повинен був здійснити відповідну перевірку та скласти акт перевірки.

До матеріалів справи, позивачем не додано акт перевірки та податкові повідомлення митного органу про визначення відповідачу, податкового зобов`язання у сумі заявленої до стягнення, як пояснив представник позивача, через їх відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено наявність у відповідача, узгодженого та самостійно не сплаченого у встановлений законом строк, податкового зобов`язання в розмірі 849 043,93 грн.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Порядку дій митних органів при несвоєчасному погашенні платниками податків податкових зобов`язань, затвердженого наказом Державної митної служби України від 11.05.2006, № 370, якщо платник податків не сплачує в установлені строки узгоджену суму податкового зобов`язання, то митним органом відповідно до «Порядку надіслання органам державної податкової служби подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків та інформації про скасування або зміну суми нарахованого податкового зобов`язання за рішенням суду (господарського суду) від інших контролюючих органів», затвердженого Постановою КМУ від 24.10.2001, № 1387 надсилається до податкового органу за місцем реєстрації платника податків:

- подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу через несплату платником (платниками) податків у встановлені строки узгоджених сум податкових зобов`язань (далі - подання) відповідно до строків, зазначених у пунктах 3 - 5 Порядку надіслання подання;

- інформація про скасування або зміну сум податкових зобов`язань за рішенням суду в день отримання митним органом рішення суду;

- інформація про погашення податкового боргу платником податків за фактом отримання такої інформації протягом дня.

Таким чином, з даної норми вбачається, що здійснення заходів щодо погашення податкового боргу у тому числі і шляхом подання судового позову про примусове стягнення, який виник у платника податків на підставі зобов`язання визначеного (розрахованого) митними органами покладено саме на відповідні податкові органи за місцем знаходження такого платника податків.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 849 043,93 грн. без вчинення дії, передбачених Законом щодо узгодження даної суми податкових зобов`язань є необґрунтованими (передчасними), та такими що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 158 - 163 КАСУ, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя П.В. Вовк