Справа № 600/2571/20-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2571/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову посадової особи Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно - господарського штрафу 199678 СЕ від 16.11.2020 р. до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками перевірки габаритно-вагового контролю 16.09.2020 року автопоїзда, який зареєстрований за позивачем, був навантажений щебенем та рухався в напрямку с.Малинівка Вінницька область - м.Чернівці, посадовими особами Укртрансбезпеки був складений акт №032466 від 16.09.2020 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та акт №234573 від 16.09.2020 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. За останнім актом державні інспектори 16.09.2020 року о 14:15 провели перевірку транспортного засобу "МАН", р/н НОМЕР_1 , в місці перевірки а/д М-12 320 км, та під час перевірки виявили порушення п.22.5 ПДР України, ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме внутрішні автомобільні перевезення вантажу виконувались автомобілем з перевищенням нормативних вагових обмежень, а саме: навантаження на потроєну вісь становить 23,6 т, при допустимому 22.00т. відсутній дозвіл на участь в дорожньому русі великовагових т/з, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" ч.1 абз.14 перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 5%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Позивач вказує, що йому надійшла постанова №199678 СЕ від 16.11.2020 року про застосування до нього адміністративно - господарського штрафу в розмірі 8500грн. за порушення водієм 16.09.2020 року вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.14 ч.1 ст.60 даного Закону.

Позивач вважає дану постанову протиправною, оскільки така прийнята в результаті габаритно-вагового контролю, здійсненого з порушенням встановленого чинним законодавством порядку. На думку позивача, оскаржувана постанова ґрунтується на недійсних результатах габаритно-вагового контролю щодо сипучого вантажу, який перевозився водієм. У зв`язку з цим, просить скасувати постанову №199678 СЕ від 16.11.2020 року.

21.12.2020р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, у вказаній ухвалі судом встановлено відповідачам строк на подання відзиву.

Відповідачі правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористались. Ухвала про відкриття провадження направлена відповідачу-1 на офіційну електронну адресу, відповідачу-2 - рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на зазначене та враховуючи положення ч.3 ст.124, п.п.1,2 ч.6 ст.251 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.12.2020р. вважається такою, що вручена відповідачам.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала суду від 21.12.2020р., у відповідності до положень Закону України "Про доступ до судових рішень", оприлюднена 23.12.2020.

Єдиний державний реєстр судових рішень забезпечує відкритий безоплатний та цілодобовий доступ на офіційному веб-порталі судової влади України (http://reyestr.court.gov.ua) до внесених до такого реєстру судових рішень.

За таких обставин судом було здійснено всі заходи для реалізації відповідачами права судового захисту своїх прав та інтересів.

Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, ухвала про відкриття провадження у справі вручена відповідачам належним чином, однак відзиву ними не подано, за таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 05.01.2018р., основний вид економічної діяльності 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва (а.с.10).

На підставі свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 , НОМЕР_6 в користуванні позивача знаходяться транспортні засоби: сідловий тягач марки "МАN", р/н НОМЕР_4 та напівпричіп самоскид - марки "Schmitz Ski24", р/н НОМЕР_5 (а.с.12).

16.09.2020 року, в процесі здійснення підприємницької діяльності позивача, вказаний автопоїзд (тягач та напівпричеп) був навантажений в с.Малинівка (Вінницька область) щебенем та рухався по автодорозі (А/Д) М12 в напрямку м.Чернівці під керуванням водія (експедитора) ОСОБА_2 , що підтверджується товаро-транспортною накладною №11 від 16.09.2020 року. Згідно вказаної ТТН маса брутто - 25,4 т (а.с.13).

Того ж дня за місцем розташування пункту габаритно-вагового контролю на ділянці А/Д М12, 320 км (с.Бохни, Хмельницька область) о 19:10год. посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль автопоїзда.

Згідно з квитанцією від 16.09.2020 року, час 19:10, наявною в матеріалах справи, в ході контролю встановлено, що навантаження на передню вісь вказаного автопоїзду складає 6850кг, середню вісь - 9300кг, задню строєну вісь - 23600кг, загальна маса автопоїзду - 39750кг (а.с.14).

Згідно з квитанцією від 16.09.2020 року, час 21:05, наявною в матеріалах справи, складеною в ході перезаїзду, навантаження на передню вісь вказаного автопоїзду зазначено 6900кг, середню вісь - 10500кг, задню строєну вісь - 22000кг, загальна маса автопоїзду - 39400кг (а.с.14).

За наслідками габаритно-вагового контролю складено:

- довідку №028706 від 16.09.2020 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю вказаного автопоїзду, у якій зазначено, що повна маса транспортного засобу становить 39750 тонн (а.с.17);

- акт №032466 від 16.09.2020 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, у якому зазначено, що повна маса нормативно допустима - 40000кг, фактична 39750кг; осьові навантаження нормативно допустимі, тонн: 11.00/11.00/22.00 / та фактичне: 6850/ 9300/23600 (а.с.18).

Також складено розрахунок №466 від 16.09.2020р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 16.09.2020 року, у якому визначено, що фактичні вагові та (або) габаритні параметри ТЗ - автопоїзду у складі "МАN", р/н НОМЕР_4 та "Schmitz Ski24", р/н НОМЕР_5 , становить 23600 кг, всього до сплати, розрахованої відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 31-1 постанови КМУ №879 від 27.06.2007 року - 16 євро (а.с.19).

16.09.2020 року державними інспекторами Укртрансбезпеки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно змісту якого під час перевірки 16.09.2020 року о 19:10 год., в місці перевірки А/Д М-12, 320 км, здійсненої на підставі направлення на перевірку від 14.09.2020 року №003951, транспортного засобу "МАN", р/н НОМЕР_4 , виявлено порушення п.22.5 ПДР України, а саме при перевезенні вантажу з с.Малинівка до м.Чернівці згідно накладної від 16.09.2020р., на час перевірки, виявлено, що навантаження на строєну вісь становить 23600 кг, при дозволеній масі 22000кг. Також виявлено порушення, відповідальність за які передбачена абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.21).

Згідно повідомлення Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області від 27.10.2020 року, ОСОБА_1 викликано на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, йому повідомлено, що у випадку неявки справу буде розглянуто без його участі (а.с.21).

В.о. заступника начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Ольгою Том`юк 16.11.2020 року винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №1996678 СЕ від 16.11.2020 року, згідно з якою, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт ОСОБА_1 , ураховуючи те, що водієм ОСОБА_2 16.09.2020 року (акт 234573) Хмельницька обл. А/Д М-12, 320 км. допущено порушення вимог Закону України «Про автомобільйий транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», постановлено стягнути з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 8500 гривень (а.с.20).

Позивач вважає, що посадовими особами відповідача-1 було порушено порядок проведення габаритно-вагового контролю, безпідставно взято його результати за першою квитанцією, без врахування результатів перезаїзду. Відтак, вважає, що постанова про накладення на нього штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного висновку.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Підпунктами 15 та 27 пункту 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, в тому числі шляхом проведення рейдових перевірок (пункти 2,3 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації. (абз. 2 п.16 Порядку № 1567).

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (п. 15 Порядку № 1567).

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 20-22 Порядку № 1567).

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно із додатком 5.

Відповідно до абзаца 14 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Згідно із положеннями статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Так, механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року (далі - Порядок № 879).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно із пунктом 12 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п. 13 Порядку №879).

Із аналізу наведених положень слідує, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Як встановлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 8500 грн. прийнята органом державного контролю за вчинення позивачем порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водночас, підставою прийняття оскаржуваної постанови є матеріали здійснених посадовими Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області заходів державного контролю на автомобільному транспорті шляхом проведення 16.09.2020 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу "МАN", р/н НОМЕР_4 , власником якого є позивач. У ході зважування встановлено перевищення вказаним транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Зі змісту акту перевірки від 16.09.2020р. вбачається, що посадовими особами Укртрансбезпеки встановлено порушення позивачем пункту 22.5 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, якою затверджено Правила дорожнього руху, а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень на строєну вісь, оскільки у ході проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки "МАN", р/н НОМЕР_4 встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження, а саме: 23,60 тонн (23600кг) на строєну вісь при нормативно допустимому навантаженні 22 тонни.

При цьому, суд, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, вважає, що рух транспортного засобу із перевищення лише одного нормативного допустимого вагового параметру, такого як навантаження на строєну вісь транспортного засобу, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Посилання позивача на те, що відповідачем-1 неправомірно прийнято до уваги результати здійснення габаритно-вагового контролю, оскільки зважування транспортного засобу здійснювалось за відсутності Методики визначення вагових параметрів транспортних засобів, що перевозять сипучі вантажі, з неналежним облаштуванням стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю із застосуванням вимірювальних технічних приладів без свідоцтва про повірку засобів вимірювальної техніки і таке ін., є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції Кабінету Міністрів України у сфері дорожнього руху, окрім іншого, належить підготовка проектів законів, нормативних актів з питань дорожнього руху та його безпеки, а також відповідальності за їх порушення на території України.

З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативно, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст.29 Закону України "Про дорожній рух").

Відповідно до статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проте, на момент проведення габаритно-вагового контролю належного позивачу транспортного засобу не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Але, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, ним і керувався відповідач.

Отже, відсутність методики визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів транспортного засобу станом на день проведення перевірки (16.09.2020) не є підставою визнання протиправними дій контролюючих органів Укртрансбезпеки зі складення документів за наслідками перевірки та як наслідок скасування рішення прийнятого на основі результатів такої перевірки.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 02 серпня 2018 року у справі №820/1420/17.

З урахуванням наведеного, суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про те, що предметом перевезення був сипучий вантаж (щебінь), який є рухомим під час руху транспортного засобу, а тому його маса є несталою в різних точках автомобіля, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (надалі також - Правил перевезення) на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

Відповідно до підпунктів 8.14-8.15 Глави 8 Правил перевезення, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно із пунктом 12.1 Глави 12 Правил перевезення, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001.

Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно із пунктом 8.20 Глави 8 зазначених правил водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, а тому суд вважає, що доводи позивача щодо сипучості вантажу і, як наслідок, неможливості забезпечення його сталості в різних точках автомобіля, є безпідставними.

Щодо не врахування результатів повторного заїзду, суд зазначає таке.

У позові зазначено, що не погоджуючись з результатами зважування, водій наполягав на повторному перезаїзді, за результатами якого всі показники відповідали нормативам.

Однак, акт перевірки та розрахунок плати за проїзд підписаний водієм без жодних зауважень.

Так, за змістом пунктів 23, 24 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Отже, приведення вантажу у відповідність до габаритно-вагових параметрів та проведення повторного габаритно-вагового контролю є обов`язковою умовою для подальшого руху транспортного засобу. Крім того, суд звертає увагу на те, що квитанція з часом 21:05год. не містить підпису оператора.

Відтак, доводи позивача у наведеній вище частині не підтверджені матеріалами справи.

Щодо посилання позивача на те, що після габаритно-вагового контролю представники Укртрансбезпеки, встановивши перевищення нормативно-допустимих вагових параметрів, дозволили подальший рух транспортного засобу, що суперечить п. 21-24 Порядку №879 та п. 2.4-2 ПДР, суд зазначає наступне.

Відповідно до вже наведених вище пунктів 23-24 Порядку № 879, під час фіксації транспортного засобу з перевищенням вагових параметрів перевізник або його уповноважена особа мають право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Тобто це право перевізника, а не обов`язок працівників Укртрансбезпеки. Саме перевізник має бути зацікавлений у дотриманні всіх норм перевезення вантажу.

Позивач також посилався на те, що розгляд справи щодо нього відбувся без його участі не зважаючи на те, що він повідомляв Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області про неможливість з`явитись на розгляд справи у зв`язку з карантинними обмеженнями. Однак, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що він звертався з проханням відкласти розгляд справи щодо нього, матеріали справи не містять. Крім того, згідно з приписами Порядку №1567, наведеними вище, у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки, позовні вимоги є необґрунтованими, а доводи, які наведені позивачем не підтвердились в ході судового розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки, позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач-1 - Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (29000, м.Хмельницький, вул. Соборна, 75)

Відповідач-2 - Державна служба України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135; )

Суддя І.В. Маренич