Справа № 324/1673/20
Суддя: Кацаренко І. О.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 324/1673/20
Провадження № 2-а/324/10/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Пологи у письмовому провадженні цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області в особі інспектора СРПП старшого лейтенанта поліції Кирильченка Віталія Вікторовича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, яку згодом на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 22 грудня 2020 року уточнив. В уточненій позовній заяві позивач зазначає, що постановою інспектора СРПП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Кирильченка Віталія Вікторовича серії БАА №602735 від 14 рудня 2020 року його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за ч.6 ст.121 КУпАП за те, що він 14 грудня 2020 року о 1.46 годині в м.Пологи по вул.Державна поблизу будинку 164, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1102 номерний знак НОМЕР_1 , керував автомобілем з неосвітленим державним номерним знаком темної пори доби, що не дозволяє чітко визначити символи державного номерного знаку з відстані 20 метрів, чим порушив вимоги п.п. «в» п.2.9 ПДР України.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав: 1) зупиняючи його транспортний засіб, поліцейський повинен спиратись на статтю 35 Закону України «Про Національну поліцію» - «Зупинення транспортного засобу», в першрму пункті якої чітко визначені причини зупинки транспортного засобу, а відповідно до третього пункту, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Поліцейські цього не зробили; 2) був взагалі відсутній розгляд справи. Були відсутні кроки відповідно до статті 278, статті 279, статті 280 КУпАП. Він не був ознайомлений з правами відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, що завадило йому скористатись правом на правову допомогу, наданим Конституцією України, а саме статтею 59 та частиною другою статті 63.

Після зупинки транспортного засобу поліцейські зажадали перевірити його документи, а саме: водійське посвідчення, документ про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. Всі документи були надані, крім полісу, тому що позивач має статус учасника бойових дій. Після цього він повідомив, що вони рухаються до аптеки, що викликало у поліцейських необгрунтовану підозру щодо можливості вживання ним наркотичних засобів, і вимоги відкриття багажника для перевірки його вмісту без рішення суду, що суперечить статті 41 Конституції України та статті 34 Закону України «Про Національну поліцію». Він ніколи не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності щодо справ, які пов`язані із наркотичними речовинами і ґрунтувати підозру на факті, що троє хлопців пересуваються на автомобілі до єдиної в місті аптеки, що працює в нічний час, є упередженим і безпідставним.

З-за того, що йому не були повідомлені його права, він не зміг скористатись правничою допомогою. При цьому постанова виписана поліцейським, сидячи у власній машині без його присутності. Справа відкрита не була, що порушує саму процедуру розгляду адміністративної справи. З доказами він ознайомлений не був, на відео видно, що номер освітлювався, а при попаданні світла від іншого транспортного засобу на державний номер він проглядався добре, пояснення в нього не відбирали з цього приводу, як це зазначено в п.7 даної постанови. Від`їжджаючи з дому, він перевірив і забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу відповідно до п.п. «а» п.2.3 ПДР України. Можливі несправності могли виникнути під час переміщення дорогами міста, які знаходяться не в задовільному стані. На місці працівниками поліції не було запропоновано самостійно усунути технічну несправність, а також не була запропонована допомога в усуненні несправності транспортного засобу. Через деякий час його відпустили і він спокійно продовжив рух на очах поліції, які не заборонили йому пересуватись на цьому транспортному засобі і не зробили супроводження до найближчої станції технічного обслуговування, тобто проігнорували статтю 2 п.4 Закону України «Про Національну поліцію». Це означає, що працівники поліції були зацікавлені не вирішити проблему, а накласти штраф.

Отже, він не погоджується із зазначеним рішенням інспектора СРПП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Кирильченка Віталія Вікторовича, бо вважає себе невинним, постанову серії БАА №602735 від 14 грудня 2020 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права.

У зв`язку з вищезазначеним позивач просить суд скасувати постанову від 14 грудня 2020 року серії БАА №602735 інспектора СРПП Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області Кирильченка В.В., якою його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Ухвалою від 05 січня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи належним чином завчасно повідомлені про місце, дату і час судового розгляду справи, про що свідчать їх особисті розписки.

Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст. 159, ч.1 ст. 261 КАС України, відзив на позов до суду не подав, відеозапис правопорушення не направляв. Заяв по суті справи до суду не надходило.

Позивач і його представник адвокат Савочкіна І.С. звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали, просили їх задовольнити з зазначених у позові підстав. Позивач долучив до позовної заяви відеозапис правопорушення.

При цьому адвокат зазначила в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , що відповідно до відеозапису (01.45.56 - 01.46.01) номерний знак транспортного засобу був доволі освітленим та легко ідентифікувався, що підтверджує відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.205 ч.9 КАС України суд розглядає справу за відсутності учасників справи у письмовому провадженні, оскільки не вбачає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні.

Вивчивши обставини справи, враховуючи підтримання позову позивачем і його представником, відсутність заперечень проти позову відповідачем, дослідивши наявні у справі докази в сукупності (в тому числі відеозапис правопорушення), суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 грудня 2020 року інспектором СРПП№4 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кирильченком В.В. відносно ОСОБА_1 була винесена постанова серії БАА №602735 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 170 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що «водій ОСОБА_1 у м.Пологи Запорізька область, вул.Державна, поблизу буд.126 керував легковим автомобілем ЗАЗ 1102 д.н.з. НОМЕР_1 з не освітлюваним державним номерним знаком темної пори доби, що не дозволяє чітко визначити символи державного номерного знаку з відстані 20 метрів, чим порушив п.п.2.9 «в» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.6 ст.121 КУпАП».

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Практика Європейського Суду з прав людини наголошує на універсалізації понять "обвинувачення за адміністративним проступком" та "обвинувачення, які мають ознаки злочину", залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі "Адольф проти Австрії", "Отцюрк проти Німеччини", "Лутц проти Німеччини", "Девеєр проти Бельгії", та інші), відтак, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб. Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 77 ч.2 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно пункту 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно зі ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що перед виїздом на своєму автомобілі він перевірив його технічний стан, при цьому освітлення заднього номерного знаку працювало у штатному режимі. Враховуючи, що задній номерний знак під час руху транспортного засобу знаходиться не у полі зору водія і несправність його освітлення неможливо виявити із автомобіля під час його руху, зазначав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення через відсутність вини.

З дослідженого судом відеозапису правопорушення (файл №1, проміжок часу 01.45.56 - 01.46.01 година) встановлено, що працівники поліції 14 грудня 2020 року в темний час доби, прямуючи на службовому автомобілі за автомобілем, як в подальшому з`ясувалося, під керуванням водія ОСОБА_1 , проговорювали державний номерний знак автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , номерний знак транспортного засобу був доволі освітленим та легко ідентифікувався, що спростовує висновок, викладений в оскаржуваній постанові від 14 грудня 2020 року, щодо керування водієм ОСОБА_1 автомобілем з неосвітленим державним номерним знаком темної пори доби, і, як наслідок, підтверджує відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна і могла їх передбачити.

Склад правопорушення завжди конкретний і становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і водночас достатні для притягнення особи до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Відповідачем у відповідності до ст.72 КАС України не доведено правомірність винесення постанови, не долучено доказів вини умисної або необережної водія у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та не доведено той факт, що останній під час початку руху у темну пору доби на автомобілі достеменно знав про несправність освітлення заднього номерного знаку (діяв умісно), чи міг передбачити, що під час руху автомобілю освітлення номерного знаку зламається.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції Українив становлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

На підставі зазначеного суд вважає, що за результатами розгляду справи об`єктивно, повно та всебічно досліджені обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, вину ОСОБА_1 у порушенні ПДР, яке йому інкримінується, об`єктивно доказами не підтверджено, тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо інших підстав, які позивач навів, як підставу для скасування оскаржуваної постанови слід зазначити, що відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п.4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07 листопада 2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених частиною шостою статті 121 КУпАП.

Таким чином, слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущеним нею порушенням, без перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату чи місце.

Водночас, фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, викладені у постанові відносно ОСОБА_1 при розгляді справи в суді не знайшли свого підтвердження достатніми, допустимими та належними доказами, що відповідало б стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у справі «Коробов проти України».

Суд на підставі ст.2 КАС України перевірив, чи діяв відповідач на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом, протягом розумного строку.

Судом встановлено, що вищенаведені вимоги закону відповідачем, який безпосередньо складав оскаржувану постанову, не були дотримані, відповідач діяв, хоча і у межах наданих йому повноважень, з прийняттям рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, передбаченого законом виду та розміру, проте не встановив всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не підтвердив доказами порушення позивачем умисно чи з необережності п. 2.9 «в» ПДР України, а відтак, судом встановлено підстави для визнання дій відповідача незаконними і для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 72-79, 132, 139, 143, 159, 205, 229, 241-246, 257, 262, 269-272, 286 ч.4 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області в особі інспектора СРПП старшого лейтенанта поліції Кирильченка Віталія Вікторовича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення БАА №602735 від 14 грудня 2020 року, винесену інспектором СРПП №4 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кирильченком Віталієм Вікторовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.6 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Кацаренко І. О.