Справа № 640/30876/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження

25 січня 2021 року м. Київ № 640/30876/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у адміністративній справі №640/30876/10 за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування розпорядження

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Кабінету Міністрів України (далі по тексту - відповідач), адреса: 01001, місто Київ, вулиця Городецького, будинок 13, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету міністрів України від 02 грудня 2020 року №1509-р «Про тимчасове покладення виконання обов`язків Голови Державної інспекції містобудування України на ОСОБА_2 »

Підставами позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок прийняття оскаржуваного розпорядження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2021 року продовжено процесуальний строк для подачі відзиві на позовну заяву за заявою представника Кабінету Міністрів України.

18 січня 2021 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування клопотання зазначено, що предметом розгляду даної справи є акт Уряду, яким тимчасове виконання обов`язків Голови Державної інспекції містобудування України покладено на ОСОБА_2 .

Посада Голови Державної інспекції містобудування України відноситься до посад державної служби категорії «А», тому, посилаючись на положення частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України та зважаючи на те, що позивач оскаржує акт про тимчасове виконання обов`язків керівника центрального органу виконавчої влади на іншу особу, на думку представника відповідача, наявні підстави вважати, що за наслідками розгляду справи будуть вирішені права особи, яка обіймає відповідальне та особливо відповідальне становище, стосовно прийняття її на публічну службу.

Крім того, представник відповідача, обгрунтовуючи необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження посилається на те, що на його думку, для всебічного та об`єктивного розгляду справи є необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Міністерства розвитку громад та територій України.

Розглянувши зазначене вище клопотання представника відповідача, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, виключний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, міститься в частині 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України та в частині 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, до таких справ відносяться справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обгрунтовуючи своє клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження представник відповідача послався на те, що посада Голови Державної інспекції містобудування України відноситься до посади державної служби категорії «А», що, на переконання представника відповідача, виключає можливість розгляду даної адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Положення частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України вказують на те, що до справ незначної складності не можна віднести справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Проте, судом вказана адміністративна справа не визнавалась справою незначної складності, а вирішуючи питання щодо можливості розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, суд виходив з того, що дана адміністративна справа не підпадає під виключний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження (частина 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо посилань представника відповідача про необхідність проведення підготовчого засідання у даній справі, у зв`язку з необхідністю залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства розвитку громад та територій України, суд зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи не позбавляє будь-якого учасника даної справи подавати клопотання або заяви, які підлягають вирішенню судом з постановленням відповідної ухвали.

Зважаючи на те, що предмет спору у вказаній адміністративній справі не підпадає під вичерпний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, а також з урахуванням того, що посилання представника відповідача на обставини, якими він обгрунтовує необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження не є належним чином вмотивованою та обгрунтованою підставою, яка дозволяє суду дійти висновку про неможливість розгляду даної адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

При цьому, суд наголошує, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Ахеn v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Крім цього, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 листопада 2006 року (скарга 73053/01 CASE OF JUSSILA v. FINLAND, суд вказав на те, що: "Європейський Суд не сумнівається в тому, що письмове провадження у справі часто може виявитись більш ефективним, ніж усний розгляд, для перевірки та забезпечення того, що платник податків надав точний звіт про свій майновий стан, підкріплений всіма необхідними документами. Суд не вважає переконливим довід заявника, що в ході розгляду цієї справи виникли міркування щодо достовірності, які потребували надання пояснень в усній формі.... та приймає довід дерржави-відповідача, що будь - які питання факту та питання права в цій справі могли бути належним чином розглянуті та вирішені на підставі матеріалів, наданих у письмовому вигляді. ... Оскільки заявнику була надана повна можливість наводити свої доводи у письмовому вигляді та надавати коментарі щодо відомостей, які надходили від податкових органів, Суд дійшов висновку, що вимоги справедливого судочинства були дотримані...".

Суд погоджується з такою позицією щодо Європейського суду з прав людини щодо застування пункту 1 статті 6 Конвенції.

За таких підстав, на цій стадії судового розгляду, а також враховуючи, що представником відповідача не наведено переконливих доводів, з яких вбачалась би необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а доводи, на які посилається представник є такими, що не доводять суду необхідності розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та призначення підготовчого засідання. В разі, якщо в подальшому, під час розгляду справи, суд дійде висновку про необхідність витребування доказів, заслуховування пояснень сторін, тощо, судом будуть вчинені необхідні дії для всебічного, повного та об`єктивного розгляду, в тому числі з урахуванням можливості з власної ініціативи призначити судове засідання або перейти до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Керуючись статтями 241 - 243, 248, 257, 258, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Кабінету Міністрів України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К.Ю. Гарник