Справа № 120/2526/20-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2526/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

26 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року (прийнятого в м. Вінниці, повний текст складено 11.09.2020) у справі за адміністративним позовом Споживчого товариства "Техніка" до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2020 року споживче товариство "Техніка" (далі - позивач, СТ "Техніка") звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Державної митної служби України (далі - відповідач, Галицька митниця), в якому просив:

- визнання протиправним та скасування рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA209000/2020/210001/2 від 13.01.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації , митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2020/00018.

В обґрунтування позовних вимоги, позивач зазначив, що у відповідності до укладеного між СТ "Техніка" та фірмою "Merkury" контракту № 10/12/2019 від 10.12.2019, згідно інвойсу №FAE/1/2020/JAR2 від 10.01.2020, позивач купив меблеву фурнітуру з недорогоцінних металів (направляючу до столу, що використовується при складанні меблів 700 мм 1000 шт., згідно специфікації до інвойсу BDO 000147189 від 10.01.2020 - prowadnica stolova zwykla 700) за ціною 16100 PTN, 16,1 PTN (польських злотих) за штуку.

Рішенням №UA209000/2020/210001/2 від 13.01.2020 відповідач скоригував митну вартість товарів позивача та сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2020/00018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10.12.2019 року між споживчим товариством "Техніка" (Покупець) та фірмою "Merkury" (Продавець) укладено контракт №10/12/2019 від 10.12.2019 року, за умовами якого продавець зобов`язується продати покупцю товари (akcesoria meblowe) в асортименті, кількості ціні та термінах, погоджених між сторонами в замовленнях-специфікаціях до даного контракту.

Пунктом 3 контракту визначено, що поставка товару здійснюється на умовах FCA, а саме: зі складу в м. Jaroslaw (Польша). Продавець зобов`язується поставити товар покупцю на своєму складі, при цьому транспортні витрати покладаються на покупця.

Споживче товариство "Техніка" на підставі контракту №10/12/2019 від 10.12.2019 між СТ "Техніка" (Україна) та фірмою "Merkury" (Польща), інвойсу №FAE/1/2020/JAR2 від 10.01.2020, специфікації до інвойсу №BDO 000147189, міжнародної ТТН від 11.01.2020, прайс-листа фірми "Merkury" ввезло на територію України товар - фурнітуру меблеву, а саме направляючи для стола, що використовуються для складання меблів 700 мм (prowadnica stolova zwykla 700).

Для митного оформлення товару уповноваженою особою на декларування СТ "Техніка" в режимі імпорту товару оформлено та направлено до Галицької митниці електрону митну декларацію № UA209140/2020/001966 від 13.01.2020 за описом товару зазначено: меблева фурнітура з недорогих металів, що використовуються при складанні меблів, а саме для столів: Напрямна prowadnica stolova zwykla 700.

На підтвердження визначеного в митній декларації митної вартості товару позивач відповідно до ч.2 ст. 53 МК України разом з ЕМД надав до Галицької митниці необхідні документи, зазначені в графі 44 ЕМД.

Під час здійснення перевірки митної вартості товару за митною декларацією UA209140/2020/ від 13.01.2020 посадовими особами митного органу за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками встановлено розбіжності у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товарів (в частині підтвердження числових значень складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Також, на запит відповідача для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надано наступні документи: прайс-лист виробника №2/н від 13.01.2020 та копію висновку Державного підприємства "Державний аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" №222/43 від 18.07.2019.

Відповідач не погодився із митною вартістю заявленою декларантом та виніс рішення про коригування митної вартості № UA209000/2020/210001/2 від 13.01.2020.

З метою уникнення простою та виробничою необхідністю повивач оформив товар за ціною, визначеною митним органом у рішенні про визначення митної вартості товарів.

Вважаючи необґрунтованим прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що реалізація суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінської функції шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості товарів здійснена безпідставно.

Розглядаючи питання законності та обґрунтованості судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 1 Митного Кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Статтею 49 МК України регламентовано, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1-2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 52 МК України визначено, що ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У відповідності до статті 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями ч. 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з нормами ч.1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У частині 1 статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

З метою підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися споживчому товариству "Техніка" відповідно до умов контракту № 10/12/2019 від 10.12.2019 уповноваженою особою декларанта разом із митною декларацією №UА2091140/2020/001966 від 13.01.2020 подано наступні документи: рахунок-фактуру №FAE/1/2020JAR2 від 10/01/2020, автотранспортну накладну №б/н від 11.01.2020, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AR0118883 від 11.01.2020, рахунок фактуру про надання послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2 від 10.01.2020, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 10/12/2019 від 10.12.2019, договір про надання послуг митного брокера №86/13 від 20.06.2019, договір (контракт) про перевезення №15/06 від 15.06.2019, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів №5037107 від 11.01.2019, копію митної декларації країни відправлення №20від 11.01.2020, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA209140/2020/001579 від 13.01.2020. Про подання позивачем до митного органу окресленого переліку документів підтверджується сформованою відповідачем карткою відмовою в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Галицької митниці Державної митної служби України № UA209000/2020/210001/2 від 13.01.2020 (а.с. 11).

З зазначеного слідує, що надані разом із митною декларацією документи підтверджують заявлену позивачем митну вартість придбаного товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 МК України регламентовано, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2- 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених положень дає підстави вважати, що є обов`язковим наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості товару, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Таким чином, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, підставами для відмови у митному оформленні, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу.

Частиною 11 статті 264 МК України, орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених ст. 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідачем в ході розгляду справи в суду першої інстанції зазначено, що згідно з п. 2 розділу 2 Методичних рекомендацій митним органом були вчинені дії щодо аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів за поданою позивачем митною декларацією, серед них зокрема: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; перевірки включення/не включення складових митної вартості; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) Товарів, митне оформлена яких вже здійснено (джерелом інформації, відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій, слугував спеціалізований програмно-інформаційний комплекс САІС ДФС). Однак будь-яких документальних підтверджень таких «порівнянь» і «вивчень» відповідачем не надано. Крім того, в обґрунтування застосування резервного методу, відповідач зазначає про неможливість визначення зокрема за ціною договору щодо подібних товарів в зв`язку із відсутності вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, що вказує на протиріччя у доводах митного органу.

Розглядаючи питання відносно митної декларації № UA100020/2019/419851 від 26.12.2019 року, яка стала для відповідача джерелом інформації про числове значення митної вартості, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зазначено, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Згідно пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Верховний Суд постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів (в даному випадку, меблевої фурнітури), орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

З огляду на зазначені правові норми та висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає необґрунтованими порівняння відповідача наведені в оскаржуваному рішенні, адже митний орган не надає будь-яких обґрунтувань чому саме дана митна декларація була взята для коригування митної вартості товарів ввезених позивачем. Крім того зі змісту відповідної митної декларації вбачається, що розмитненню підлягав товар, який є відмінним від ввезеного позивачем товару (товари мають різне призначення), а саме, згідно митної декларації № UA100020/2019/419851 від 26.12.2019 розмитненню підлягав товар: дверні ручки, натомість позивач ввіз направляючу до столу (що використовується при складанні меблів 700 мм - 1000 шт., згідно специфікації до інвойсу BDO 000147189 від 10.01.2020 provvadnica stolova zwykla 700). Також з митної декларації №UA100020/2019/419851 від 26.12.2019 вбачається, що зазначений в ній товар ввозився в невеликій кількості, водночас у СТ "Техніка" відбулась оптова поставка товару. Колегія суддів також бере до уваги, що відповідачем не надано для порівняння жодної митної декларації, яка містила б необхідні параметри, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з придбаною позивачем фурнітурою меблевою, в свою чергу наданий стороною позивача висновок Державного підприємства "Державний аналітичний центр моніторингу зовнішніх торгових ринків" №222/43 від 18.07.2019 (далі - Висновок), стосуються ідентичного товару та свідчить про правильність визначення в митної вартості придбаного товару. При цьому, суд враховує, що даний Висновок діяв до 31.10.2019 та на час розгляду справи в суді не може вважатись беззаперечним доказом правильності визначення ціни придбаного СТ "Техніка" товару, однак в сукупності з іншими наданими до митної декларації документами, останній додатково підтверджує наведені позивачем мотиви.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає недопустимим посилання відповідача на відомості зазначені в митній декларації від UA100020/2019/419851 від 26.12.2019 року, отже остання не може вважатись належним підтвердженням обґрунтованості коригування митної вартості.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що в силу приписів ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України законодавцем дано право митному органу вимагати від декларанта додаткові документи лише в разі виявлення розбіжностей в документах, перелік яких наведений у ч. 2 цієї статті. При цьому, зазначає, що декларація країни відправлення, в якій відповідач виявив розбіжності, до переліку наведеного в ч. 2 ст. 53 МК України не входить. Як встановлено з інвойсу №FAE/1/2020/JAR2 від 10.01.2020 року до контракту № 10/12/2019 від 10.12.2019 та специфікації до інвойсу BDO 000147189 від 10.01.2020, назва, характеристика, кількість та вартість товару, повністю визначена та оплачена. Факт оплати придбаного позивачем товару, що вказаний у митній декларації UA209140/2020/ від 13.01.2020 підтверджується доданою до матеріалів справи копією платіжного доручення № 195 від 20.01.2020, в якому є відповідні посилання на інвойс та контракт.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що реалізація суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінської функції шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості товарів здійснена безпідставно, а отже наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості за №UA209000/2020/210001/2 від 13.01.2020 року.

Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст.256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Порядок оформлення картки відмови визначається розділом VII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672 (далі - Порядок 631).

Відповідно до п. 7.1, 7.2, 7.5, 7.6 розділу VII "Оформлення картки відмови" Порядку 631, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Аналіз зазначених норм свідчить, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється відповідним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за наявності виключних підстав та прийняти рішення про коригування митної вартості.

Як встановлено судом першої інстанції, після подання позивачем МД, за результатами опрацювання відповідних документів відповідачем складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2020/00018, в якій було повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оскільки в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару у зв`язку з винесенням митним органом рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2020/210001/2 від 13.01.2020. Тобто, єдиною підставою винесення оскаржуваної картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів послугувало попередньо винесене рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2020/210001/2 від 13.01.2020.

Водночас, враховуючи, що колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим скасування судом першої інстанції рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2020/210001/2 від 13.01.2020 року, яке було покладено в основу картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Галицької митниці Держмитслужби за № UA209140/2020/00018, тому приходить до висновку у про протиправність та скасуванню картки відмови.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 січня 2021 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.