Справа № 380/6519/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6519/20 пров. № А/857/15367/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Брильовським Р.М. у м. Львові о 09 год. 17 хв. у справі № 380/6519/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/700040/2 від 10.03.2020 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.02.2020 року декларант, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі декларант), подав відповідачу митну декларацію № UA209180/2020/012825, в якій до митного оформлення заявив товар: транспортний засіб - автомобіль марки «Mazda», модель - «6», номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014, тип двигуна - бензиновий, об`єм двигуна 2488 куб.см., потужність - 138 кВт, колісна формула - 4х2, кількість місць для сидіння, включаючи водія 5, країна походження США, вартість 3800 євро.

Разом із вказаною митною декларацією декларант надав відповідачу такі документи: рахунок-фактуру; акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, договір про надання послуг митного брокера, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце проживання на території України, паспортний документ, що підтверджує право особи на перетин кордону, копія митної декларації країни відправлення, сертифікат відповідності колісного транспортного засобу, платіжний документ, що підтверджує сплату вартості товару, декларацію про походження товару.

На думку позивача, відповідач протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, визначив митну вартість товару, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів подані документи і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідач не довів обставин, які, на його думку, свідчать про існування обґрунтованих сумнівів щодо визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на визначення митної вартості за ціною договору. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом скасування рішення про коригування митної вартості товару.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці ДМС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/700040/2 від 10.03.2020 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці ДМС судовий збір в сумі 1988 грн. 32 коп.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Галицька митниця ДМС, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що декларант не надав всіх документів, які підтверджують числові значення митної вартості товару, а саме документа про якісні та кількісні характеристики товару, який би засвідчив ступінь та характер ушкоджень автомобіля.

Внаслідок цього, митний орган застосував резервний метод визначення митної вартості транспортного засобу, скоригувавши митну вартість на підставі інформації, яка розміщена в мережі Інтернет, визначивши її в сумі 11300 євро.

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару прийняв в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 19.02.2020 року ОСОБА_1 придбав у Литовській Республіці у фірмі UAB «Automobiliu grupe» транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Mazda», модель - «6», номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014, тип двигуна - бензиновий, об`єм двигуна 2488 куб.см., потужність - 138 кВт, колісна формула - 4х2, кількість місць для сидіння, включаючи водія 5, країна походження США, за ціною 3800 євро.

25.02.2020 року декларант подав Галицькій митниці ДМС для митного оформлення митну декларацію № UA209180/2020/012825 на вказаний вище товар.

Разом із митною декларацією декларант надав відповідачу такі документи: рахунок-фактуру № 12-22 від 19.02.2020 року; акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209060/2020/008711 від 23.02.2020 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 22.11.2017 року; договір про надання послуг митного брокера від 25.02.2020 року; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце проживання на території України серії КВ № 868735; паспортний документ, що підтверджує право особи на перетин кордону серії НОМЕР_3 ; копію митної декларації країни відправлення № 20LTKC0100EK054024 від 20.02.2020 року; сертифікат відповідності колісного транспортного засобу UA.005.13660-20 від 24.02.2020 року; платіжний документ, що підтверджує сплату вартості товару № 427019 від 19.02.2020 року; декларацію про походження товару № 12-22 від 19.02.2020 року.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідач зазначив те, що у митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару, оскільки митна вартість не підтверджена документально.

У зв`язку з тим, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, Галицька митниця ДМС 10.03.2020 року прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/700040/1 та винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209180/2020/00145, якою відмовила у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA209180/2020/012825 від 25.02.2020 року.

У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач, використавши інформацію, яка міститься в мережі Інтернет, визначив митну вартість легкового автомобіля марки «Mazda», модель - «6», номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014, тип двигуна - бензиновий, об`єм двигуна 2488 куб.см., потужність - 138 кВт, колісна формула - 4х2, кількість місць для сидіння, включаючи водія 5, країна походження США, у розмірі 11300 євро.

12.03.2020 року, декларант, скориставшись наданим частиною 7 статті 55 МК України правом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу, подав відповідачу митну декларацію № UA209180/2020/016975, на підставі якої відповідач випустив товар, що декларує декларант, у вільний обіг.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, при цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються, виключно, на його припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважав, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості імпортованого товару, натомість відповідач не довів правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У частині 5 цієї статті зазначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант повинен подати оригінали документів, зазначені у митній декларації та документи, які підтверджують код товару, згідно з УКТЗЕД, документацію на товар з визначенням показників за якими проводиться ідентифікацію товару, зокрема фотографії, технічну документацію, сервісну книжку, експертний висновок, сертифікат відповідності, реєстраційні документи на транспортний засіб, митні документи країни відправлення.

Інших документів, ніж ті, які декларант подав при митному оформленні транспортного засобу, декларант, на запит митниці, не надав.

Враховуючи наведені норми, апеляційний суд встановив те, що під час проведення митних консультацій із декларантом, митний орган просив декларанта надати документи, які не передбачені ні статтею 53, ні статтею 54 МК України.

Водночас у рішенні про коригування митної вартості митний орган вказав, що декларанту була виставлена вимога про надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, страхові документи, якщо здійснювалось страхування, транспортні документи, зокрема, документи, що містять відомості про вартість перевезення, висновки про вартісні та якісні характеристики товарів.

Однак, апеляційний суд зауважує, що митний орган не надав доказів того, що виставляв декларанту відповідну вимогу, отже декларант не міг надати митному органу відповідні документи до момент прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Проте обставини справи та докази, які є у справі свідчать про те, що декларант надав платіжний документ про оплату вартості товару, автомобіль прибув до кордону України та перетнув кордон України своїм ходом, а тому не мав і не міг мати документів на перевезення товару, страхування товару не здійснювалося.

Що стосується висновку про якісні і вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, то відповідач не пояснив, для чого цей висновок витребовується та які обставини повинен підтвердити.

Отже, декларант, на думку апеляційного суду, надав документи, які не викликають сумнівів та підтверджують митну вартість транспортного засобу за ціною договору, а тому відповідач не мав обґрунтованих підстав визначати митну вартість транспортного засобу відмінну від тієї, яку вказав декларант.

При цьому, суд апеляційної інстанції не аналізує доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі щодо дійсних пошкоджень автомобіля та вартості відновлювального ремонту, розбіжностей у номері інвойсу та пробігу транспортного засобу, оскільки, митний орган при митному оформленні товару та проведенні консультацій з декларантом, сумніви, щодо правильності визначення декларантом митної вартості товару з цього приводу, не висловлював, такі міркування не покладені в основу рішення про коригування митної вартості товару.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У рішенні про коригування митної вартості товарів, митний орган вказав, що декларант при митному оформленні транспортного засобу не підтвердив митну вартість документально. Митна вартість визначена за допомогою інформації, яка міститься в мережі інтернет щодо товару, який за характеристиками є схожий до оцінюваного товару в сумі 11300 євро.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Галицької митниці ДМС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/700040/2 від 10.03.2020 року є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.

При цьому, відповідач у апеляційній скарзі звертає увагу на те, що суд першої інстанції невірно розрахував та стягнув за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача судовий збір у сумі 1988,32 грн, оскільки майновий інтерес позивача становить сума донарахованих митним органом митних платежів, у формі податку на додану вартість (20%) та мита (10%).

Апеляційний суд погоджується з цими твердженнями відповідача та зазначає, що відповідно до митної декларації № UA209180/2020/016975 від 12.03.2020 року, сума донарахованого мита становить 21787,43 грн., а податку на додану вартість 47932,33 грн., всього 69689,76 грн.

Згідно з Законом України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, 69689,76х1/100=696,90 грн. Вказана сума, є меншою 0,4 розміру прожиткового мінімуму, який на день подання позову становив 2102 грн. Отже, застосуванню у цьому випадку належить ставка судового збору у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що становить 840,80 грн.

Отже, за майнову вимогу про скасування рішення про коригування митної вартості товару позивач повинен був сплатити 840,80 грн.

Таким чином, при задоволенні позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 840,80 грн., а не 1988,32 грн. які стягнув суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, що стосуються розміру судового збору за подання позовної заяви, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині розміру судового збору за подання позовної заяви, який необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача при задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької митниці ДМС задовольнити частково, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 380/6519/20 змінити в частині розміру судового збору, який належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці ДМС на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання адміністративного позову у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 380/6519/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 28.01.2021 року