Справа № 815/2603/18
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2603/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комісії з питань розгляду матеріалів з визначення статусу учасників бойових дій Державної судноплавної компанії Чорноморське морське пароплавство Міністерства інфраструктури України, Комісії з питань розгляду матеріалів з визначення статусу учасників бойових дій Міністерства інфраструктури України, Чорноморського міського військового комісаріату, Міністерства оборони України, Суворовського районного військового комісаріату міста Одеси, Одеського обласного військового комісаріату, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Пенсійного фонду України, Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов`язання визнати батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по статусу учасником бойових дій та прирівняних до них осіб, зобов`язання перерахувати пенсію, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Комісії з питань розгляду матеріалів з визначення статусу учасників бойових дій Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» Міністерства інфраструктури України, Комісії з питань розгляду матеріалів з визначення статусу учасників бойових дій Міністерства інфраструктури України, Чорноморського міського військового комісаріату, Міністерства оборони України, Суворовського районного військового комісаріату міста Одеси, Одеського обласного військового комісаріату, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Пенсійного фонду України, Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач, уточнивши позовні вимоги (вх. № 17152/18 від 18.06.2018р.), просив:

зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів з визначення статусу учасників бойових дій Державної судноплавної компанії Чорноморське морське пароплавство Міністерства інфраструктури України визнати батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по статусу учасником бойових дій та прирівняних до них осіб;

зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів з визначення статусу учасників бойових дій Міністерства оборони України визнати батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по статусу учасником бойових дій та прирівняних до них осіб;

зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, Пенсійного фонду України, Управління соціального захисту населення в Суворовському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради визнати батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по статусу учасником бойових дій та прирівняних до них осіб;

зобов`язати Міністерство інфраструктури України, Міністерство оборони України, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради видати ОСОБА_1 як сину - утриманцю ОСОБА_2 посвідчення про пільги з житлово-комунальних послуг та інших видів, по статусу учасника бойових дій та прирівняних до них осіб;

зобов`язати Пенсійний фонд України, Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області переглянути пенсію, в зв`язку з тим, що позивач отримує пенсію по втраті годувальника та перебуває на утриманні, недоотримує пенсію у зв`язку з тим, що його батько ОСОБА_2 був по статусу учасником бойових дій згідно трудової книжки.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П. від 20.06.2018р.заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено; визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду у справі № 815/2603/18 та поновлено позивачу строк звернення до суду у даній справі; відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.07.2018р. призначено проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 03.09.2018 р.

Ухвалою суду від 03.09.2018 р., яка занесена до протоколу засідання, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.09.2018 р., яке було перенесене на 25.09.2018 р.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу засідання 25.09.2018 р., суд замінив неналежного відповідача Управління соціального захисту населення в Суворовському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на належного - Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 25.09.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів; надано Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради строк для подання відзиву на позов до 08.10.2018 р. включно; відкладено підготовче засідання по справі на 11.10.2018 р.

Ухвалою суду від 11.10.2018 р., позовну заяву залишено без розгляду в частині позовних вимог щодо:

зобов`язання Комісії з питань розгляду матеріалів з визначення статусу учасників бойових дій Державної судноплавної компанії Чорноморське морське пароплавство Міністерства інфраструктури України визнати батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по статусу учасником бойових дій та прирівняних до них осіб;

зобов`язання Комісії з питань розгляду матеріалів з визначення статусу учасників бойових дій Міністерства оборони України визнати батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по статусу учасником бойових дій та прирівняних до них осіб;

зобов`язання Міністерства інфраструктури України, Міністерства оборони України, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради видати ОСОБА_1 як сину - утриманцю ОСОБА_2 посвідчення про пільги з житлово-комунальних послуг та інших видів, по статусу учасника бойових дій та прирівняних до них осіб.

Ухвалою суду від 11.10.2018 р. у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 про залишення позовної заяви без руху відмовлено.

Ухвалою суду від 11.10.2018 р. підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.11.2018 р.

Ухвалою суду від 05.11.2018 р. клопотання представника позивача про зупинення провадження по справі задоволено; зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №523/14905/17, яка розглядається Суворовським районним судом міста Одеси.

Ухвалою суду від 20.01.2021р. поновлено провадження у справі; у задоволенні клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено; зупинено провадження по справі до 26.01.2021 р.

Враховуючи що ухвалою суду від 11.10.2018 р. позовну заяву залишено без розгляду в частині позовних вимог, предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги щодо:

зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Пенсійного фонду України визнати батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по статусу учасником бойових дій та прирівняних до них осіб;

зобов`язання Пенсійного фонду України, Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області переглянути пенсію, в зв`язку з тим, що позивач отримує пенсію по втраті годувальника та перебуває на утриманні, недоотримує пенсію у зв`язку з тим, що його батько ОСОБА_2 був по статусу учасником бойових дій згідно трудової книжки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом з дитинства 1 групи та був на утриманні у свого батька ОСОБА_2 . Однак, останній загинув 24.12.2003р. під час виконання своїх професійних обов`язків (працював старшим помічником капітана, штурманом, тимчасово виконував обов`язки капітана на англійському судні під прапором Великобританії). Будучи інвалідом з дитинства 1 групи та перебуваючи на утриманні батька, із його загибеллю позивач втратив єдиного годувальника, в зв`язку з чим отримав право на грошову компенсацію. Проте, до теперішнього часу ніяких виплат та фінансової допомоги не отримав. Посилаючись на приписи ст.ст. 5, 6, 10, 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, позивач зазначає, що він отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, однак у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, оскільки його батько ОСОБА_2 дійсно перебував у рейсі на пароплаві «Іркутськ», з 01.05.1962 р. по 13.05.1963 р. в країні Єгипет, де велися бойові дії, тобто мав статус учасника бойових дій. Також позивач зазначив, що про невідповідність розміру його пенсії Конституції України та іншим законодавчим актам він дізнався декілька місяців назад та акцентував увагу, що з урахуванням приписів ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Від Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надійшов відзив на позовну заяву (вх. №20427/18 від 16.07.2018р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що з урахуванням приписів ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 05.02.2008р. позивачу призначено пенсію по втраті годувальника як інваліду з дитинства 1 групи з 17.01.2008р. Пенсію визначено при страховому стажі померлого годувальника 36 років 07 місяців та середньомісячній заробітній платі 1787,03 грн. (928,81 грн.х1,92400), яка обчислена за період 01.04.1990р. по 31.03.1995р. Станом на теперішній час позивач перебуває на обліку в органі ПФУ та отримує відповідну пенсію. Позивач з моменту призначення пенсії необноразово звертався до відповідача з різних питань та в кожному випадку йому надавались обґрунтовані роз`яснення по суті порушених питань. Відповідач вважає, що права позивача ним не порушено, підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні.

Від Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 21381/18 від 25.07.2018р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що відповідач не має повноважень щодо прийняття рішень про визнання особи учасником бойових дій. З урахуванням п. 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 94 від 16.02.1994р., лише за умови надання одного із вказаних у Додатку до зазначеної Постанови документів, заявнику видається довідка про право на оформлення пільги для звернення до підприємств, організацій та установ, які надають житлово-комунальні послуги. Згідно приписів п.2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для визнання певної особи учасником бойових дій, необхідно встановити два факти: перебування (проходження служби, праця чи перебування у відрядженні) в державах, де в цей період велися бойові дії та участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Однак, позивачем не надано доказів про участь його батька у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ.

Від Пенсійного фонду України надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 21339/18 від 24.07.2018р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що згідно з Порядком видачі посвідчень та нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994р., посвідчення є документом, який підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги та компенсації. Твердження позивача про визначення статусу учасника бойових дій по трудовій книжці ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що не відповідають законодавству. Твердження позивача про недоотримані суми пенсії є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки пенсія йому розрахована відповідно до норм чинного законодавства та на підставі поданих документів. Крім того, Суворовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі № 44/Б-5 від 26.05.2016р. повідомлено позивача про можливість перерахунку його пенсії за умови надання документів, які не надавалися для призначення пенсії. Оскільки у Суворовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі відсутні документи, які підтверджують статус учасника бойових дій померлого батька позивача, вимога про проведення перерахунку пенсії, яка була заявлена до підтвердження зазначеного статусу, є передчасною.

Від Міністерства інфраструктури України надійшли пояснення (вх. № 22898/18 від 07.08.2018р.), в яких зазначено, що у межах даного спору Міністерством інфраструктури України не порушено жодних прав чи інтересів, будь-які звернення до міністерства від позивача не надходили.

До судового засідання 26.01.2021 р. усі учасники справи не з`явивись, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце проведення останнього повідомлені належним чином та завчасно.

22.01.2021р. (вх. № ЕП/3327/21) від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсуності.

26.01.2021р. (вх. № ЕП/1953/21) від Міністерства оборони України надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

26.01.2021р. (вх. № ЕП/3927/21) від Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

26.01.2021р. (вх. № ЕП/3935/21) від Суворовського районного військового комісаріату міста Одеси надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Ухвалою суду від 29.01.2021р. поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.01.2021р. відмовлено у задоволенні клдопотання позивача про залучення до участі у справі в якості відповідача Міністерства у справах ветеранів України.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1, а.с. 23).

ОСОБА_1 (позивач) є інвалідом 1-й групи з дитинства (т.1, а.с. 25).

Згідно відповіді ДСК «Чорноморське морське пароплавство» №259 від 30.10.2015 р., відповідно до облікової картки Т-2 в особовій справі №9065, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матрос судна «Іркутськ», з 01 травня 1962 року по 13 травня 1963 року перебував в рейсі в країні Єгипет, де велись бойові дії. При цьому зазначено, що за життя ОСОБА_2 не звертався до архіву за документами про надання йому статусу учасника бойових дій (т.1, а.с. 71-72).

Згідно відповіді Одеського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України №5959 від 03.08.2015 р., відсутні відомості щодо перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовому обліку та наявності у нього статусу учасника бойових дій (т.1, а.с. 83-84).

04.08.2015р. (вих. №сз/2040) Іллічівським міським військовим комісаріатом повідомлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в Іллічівському міському військовому комісаріаті як учасник бойових дій не перебував (т.1, а.с. 137).

Відповідно до архівної довідки №01/31 від 22.03.2018 р., на підставі судової ролі судна «Іркутськ», матрос ОСОБА_2 перебував на зазначеному судні в рейсі Миколаїв-Олександрія з 10.04.1963 р. по 11.05.1963 р. (т.1, а.с. 76).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03.10.2018 р. по справі №523/17822/17 встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ,за період часу з лютого1984 р. по квітень 1995 р.

26.06.2015р. (вих. №Б-1211/12-03) Управлінням соціального захисту населення у Суворовському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради повідомлено позивачу, що оскільки батько позивача, 1942 р.н. не був військовослужбовцем та не брав безпосередньої участі у бойових діях, а отримав статус учасника бойових дій за забезпечення бойової діяльності військ, флотів, у період бойових дій у В`єтнамі, права на статус сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни позивач не має. Щодо права на пільги на житлово-комунальні послуги повідомлено, що Законом України «Про основи соціального захисту інвалідів в Україні» інвалідам з дитинства не передбачені пільги на зазначені послуги (т.1, а.с. 81-82).

28.07.2015р. (вих. № 287/Б-5) Управлінням Пенсійного фонду в Суворовському районі м. Одеси повідомлено, що з урахуванням приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу призначено пенсію по втраті годувальника як інваліду з дитинства 1 групи з 17.01.2008р. Пенсію визначено при страховому стажі померлого годувальника 36 років 07 місяців та середньомісячній заробітній платі 1787,03 грн. (928,81 грн.х1,92400), яка обчислена за період 01.04.1990р. по 31.03.1995р. При цьому, зазначено щодо відсуності в органів ПФУ повноважень щодо визначення права на пільги по оплаті комунальних послуг (т.1, а.с. 135-136).

08.11.2017р. (вих. № 274/Б-5) Суворовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі повідомлено, зокрема, про відсутність повноважень щодо встановлення факту знаходження ОСОБА_2 за кордоном на відповідних суднах у запитуваний позивачем період (т.1, а.с. 134).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Пенсійного фонду України визнати батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по статусу учасником бойових дій та прирівняних до них осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Визначення ветеранів війни- учасників бойових дій здійснюється відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Чинним законодавством чітко визначено та врегульовано питання, порядок та спосіб визначення особи, що є ветераном війни учасником бойових дій.

Позивач наполягає на встановленні факту наявності у його батька ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій, а також наполягає на визнанні ОСОБА_2 учасником бойових дій на теплоході «Іркутськ» з 01.05.1962 р. по 13.05.1963р. у Єгипті. Проте, крім відомостей щодо перебування ОСОБА_3 у складі екіпажу на теплоході «Іркутськ» з 01.05.1962р. по 13.05.1963р. в Єгипті, в матеріалах справи відсутні докази щодо участі позивача в бойових діях у вказаний період.

Так, згідно Переліку держав і періодів бойових дій на їх територіях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994р., у період з жовтня 1962 р. по березень 1963р. у Єгипті велися бойові дії.

Проте, факт перебування особи у країні, в якій у цей період велись бойові дії не є свідченням того, що така особа є учасником бойових дій.

За змістом п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Згідно ч.2 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Суд враховує, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.09.2019р. у справі № 523/14905/17, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03.03.2020р., у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», Міністерства інфраструктури України, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Чорноморського міського військового комісаріату Міністерства оборони України, Суворовського районного військового комісаріату м. Одеси Міністерства оборони України, Одеського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору-Міністерство у справах ветеранів України, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання особи учасником бойових дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

При вирішенні вказаної справи судом першої та апеляційної інстанції зазначено, що чинним законодавством не передбачено надання статусу учасника бойових дій посмертно. Позовні вимоги про встановлення факту наявності у позивача статусу члена сім`ї загиблого, який законодавством передбачено як «статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Позовна вимога про зобов`язання видати посвідчення є похідною від вищенаведених вимог та теж задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про встановлення факту, що судно «Іркутськ» з 01 травня 1962 року по 13 травня 1963 року, з екіпажем в кількості 40 осіб, знаходилось у Середземному морі в територіальних водах Єгипту і порту Александрія, де велись бойові дії, та перевозили військовий вантаж, суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що такі обставини не підтверджуються у спосіб, визначений ЦПК України, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Позивачем не надано до суду доказів встановлення вищезазначеного факту у спосіб, визначений ЦПК України.

Згідно приписів ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У розумінні п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасником бойових дій визнається особа, яка безпосередньо брала участь у бойових діях. За відсутності відповідного документального підтвердження безпосередньої участі у бойових діях ОСОБА_2 статусу у бойових діях у складі екіпажу на теплоході «Іркутськ» з 01.05.1962 р. по 13.05.1963р. у Єгипті, відсутні підстави для визнання ОСОБА_2 учасником бойових дій.

За змістом п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 р., "Посвідчення учасника бойових дій" і нагрудний знак видаються Мін`юстом, органами Міноборони, МВС, Мінветеранів, Національної поліції, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДФС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужбою за місцем реєстрації ветерана.

Згідно п. 2 вказаного Положення, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно відомостей відповідей Одеського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України №5959 від 03.08.2015р., Іллічівського міського військового комісаріату від 04.08.2015р. (вих. №сз/2040) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в зазначених військових комісаріатах як учасник бойових дій не перебував.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Пенсійного фонду України визнати батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по статусу учасником бойових дій та прирівняних до них осіб, в зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Пенсійного фонду України, Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області переглянути пенсію, в зв`язку з тим, що позивач отримує пенсію по втраті годувальника та перебуває на утриманні, недоотримує пенсію у зв`язку з тим, що його батько ОСОБА_2 був по статусу учасником бойових дій згідно трудової книжки, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 36 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (станом на час призначення пенсії позивачу) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років

Згідно матеріалів справи, з урахуванням приписів ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 05.02.2008р. позивачу призначено пенсію по втраті годувальника як інваліду з дитинства 1 групи з 17.01.2008р. Пенсію визначено при страховому стажі померлого годувальника 36 років 07 місяців та середньомісячній заробітній платі 1787,03 грн. (928,81 грн.х1,92400), яка обчислена за період 01.04.1990р. по 31.03.1995р. Станом на теперішній час позивач перебуває на обліку в органі ПФУ та отримує відповідну пенсію.

Згідно п. 4.1 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Доказів звернення до відповідача із відповідною заявою за наявності визначених законодавством підстав для перерахунку пенсії та відмови органу ПФУ в такому перерахунку матеріали справи не містять.

Факту наявності у батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 статусу учасника бойових дій позивачем належними доказами не доведено, тому посилання на зазначені обставини як на підставу для перерахунку пенсії є безпідставним.

Твердження позивача про наявність у його батька статусу учасника бойових дій з огляду на записи у трудовій книжці не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки згідно приписів ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 637 від 12.08.1993 р., Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 8 від 29.07.1993р., трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а не наявність статусу учасника бойових дій.

Більш того, звернення позивача, адресовані Пенсійному фонду України, Суворовському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області, відповіді за результатами розгляду яких наявні в матеріалах справи, містили вимоги, що не віднесені до повноважень вказаних органів.

Позивач звернувся одночасно до Пенсійного фонду України та до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з вимогами щодо проведення перерахунку пенсії, проте з урахуванням п. 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014р., Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

При цьому, за приписами пп.7 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 28-2 від 22.12.2014 р., Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача до Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії є безпідставними, оскільки такі повноваження покладені на його територіальні органи. Позивачем на надано до суду доказів на підтвердження факту наявності юридичного спору з Пенсійним фондом України та порушення останнім законних прав та інтересів позивача.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 25.11.1997р. №6-зп по справі 18/1148-97 частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений у ч.1 ст.5 КАС України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З аналізу ст.5 КАС України випливає висновок, що належним захистом порушеного права є звернута до суду процесуальна вимога щодо визнання протиправною певної (конкретної) дії або бездіяльності, зобов`язання відповідача вчинити певну (конкретну) дію, яка узгоджується із ч.2 ст.245 КАС України, що відповідає матеріально-правовому інтересу позивача, який останній вважає порушеним та на захист якого звертається до суду.

Однак позовна заява не містить вимог щодо визнання протиправною певної (конкретної) дії або бездіяльності відповідача, зобов`язання відповідача вчинити певну (конкретну) дію, яка узгоджується із ч.2 ст.245 КАС України, що б відповідали матеріально-правовому інтересу позивача, який останній вважає порушеним та на захист якого звертається до суду.

Застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Обов`язковою умовою скасування рішення суб`єкта владних повноважень є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який проведено Конституційним Судом України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до приписів ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями ч.1 ст. 19 КАС України, відповідно до якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Беручи до уваги наведене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, враховуючи встановлені обставини та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, суд дійшов висновку про безпідставність, необґрунтованість, передчасність позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Комісії з питань розгляду матеріалів з визначення статусу учасників бойових дій Державної судноплавної компанії Чорноморське морське пароплавство Міністерства інфраструктури України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1), Комісії з питань розгляду матеріалів з визначення статусу учасників бойових дій Міністерства інфраструктури України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14), Чорноморського міського військового комісаріату (68001, Одеська обл, м. Чорноморськ, вул. Тараса Шевченка,10), Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ), Суворовського районного військового комісаріату міста Одеси (65066, м. Одеса, селище Шевченко, вул. 43-я, лінія 17-А), ІНФОРМАЦІЯ_2 (65044, м. Одеса, вул. Пироговська, 6), Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65017, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Косовська, будинок 2-Д; ), Пенсійного фонду України (01014, м.Київ, вулиця Бастіонна, будинок 9; ), Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (65003, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Чорноморського козацтва, будинок 95; ) про зобов`язання визнати батька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по статусу учасником бойових дій та прирівняних до них осіб, зобов`язання перерахувати пенсію,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.