Справа № 420/12962/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2020 року до суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" до Одеської митниці Держмитслужби, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2020/500019/20 від 07 жовтня 2020 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2020/00054 від 07 жовтня 2020 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06.07.2019 року ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку товару, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені в інвойсах. На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент поставило позивачу партію товару: Обладнання для гри на свіжому повітрі, країна виробництва Китай.

З метою здійснення митного оформлення товару, декларантом ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» до Одеської митниці Держмитслужби 06.10.2020 року була подана митна декларація №UA500490/2020/503477, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору. На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару декларантом було надано до митниці всі необхідні документи відповідно до статті 53 Митного кодексу України, а саме: Пакувальний лист (Packing list) № J25420-435-PL від 20.08.2020; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № J25420-435 від 20.08.2020; Коносамент (Віll of lading) № MEDUN8912812 від 26.08.2020; Автотранспортну накладну (Road consignment note) № 8653 від 05.10.2020; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № С90124 від 22.09.2020; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № J25420-435-PR від 20.08.2020; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 06.07.2019; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 10.08.2020; Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 0607/1 від 06.07.2019; договір про надання послуг митного брокера №310719/1 від 31.07.2019 року; акт зважування №118531 від 05.10.2020 року; копія митної декларації країни відправлення № 17685910 від 20.08.2020 року.

Як зазначає позивач, після отримання вищевказаного переліку документів відповідачем було ініційовано процедуру консультацій, в ході яких позивачем були надані пояснення та відомості, які, на переконання позивача, підтверджують можливість декларування товару заявленого у МД № UA500490/2020/503477 за першим методом - ціною договору.

Однак, відповідачем, всупереч доводів та обґрунтувань декларанта, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2020/00054 від 07 жовтня 2020 року та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2020/500019/20 від 07 жовтня 2020 року. Відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості заявленого товару, використавши інформацію баз даних ПІК АСМО «Інспектор» ЄАІС Держмитслужби.

Проте, позивач не погоджується із підставами, що стали обґрунтуванням у прийнятті рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Так, щодо підстав здійснення відповідачем коригування митної вартості позивач пояснює: 1) щодо зауваження митного органу про відсутність в інвойсі від 20.08.2020 № J25420-435 відомостей щодо умов оплати за товар, позивач зазначив, що відповідно до п. 4.3 додаткової угоди від 10.08.2020 № 4 до Контракту № 0607/1 від 06.07.2019 оплата може здійснюватися (тобто передбачено можливість, а не обов`язок) як на умовах передоплати, так і на умовах відстрочення платежу. Згідно до п. 4.3.1. додаткової угоди - оплата може проводитись частинами. Із даних положень, як вважає позивач, вбачається свобода сторін договору у здійсненнях взаєморозрахунків;

2) щодо зауваження митного органу про те, що у товаросупровідних документах містяться розбіжності відомостей щодо номеру коносаменту, позивач зазначив, що спочатку відправником був оформлений лінійний коносамент під номером 177XNMNMN1T542A щодо перевезення вантажу з зазначенням ваги вантажу та номеру контейнеру. В подальшому експедитором (після оформлення лінійного коносаменту) був виданий домашній коносамент від 26.08.2020 №MEDUN8912812. На час оформлення митної декларації країни відправлення, у вантажовідправника були дані лінійного коносаменту №177XNMNMN1T542A, які й були зазначені останнім;

3) щодо зауваження про відсутність інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів, позивач зазначив, що згідно Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, з означених цим Класифікатором. При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими Продавцем не передбачалось;

4) щодо зауваження митного органу про відсутність в інвойсі від 20.08.2020 № J25420-435 відомостей щодо страхування товару, який поставляється на умовах CFR, позивач зазначив, що згідно базису поставки «CFR» ІНКТОРЕМС 2010 - не існує обов`язку страхування, ані у Покупця, ні у Продавця товарів. Декларант не здійснював будь-яких витрат на страхування ввезеного товару, тому підстави для включення таких витрат до митної вартості оцінюваних товарів відсутні;

5) щодо зауваження митного органу про відсутність в інвойсі від 20.08.2020 №J25420-435 банківських реквізитів сторін зовнішньоекономічного договору, позивач зазначив, що Декларант на момент консультацій із митним органом наголошував, що наявність чи відсутність у інвойсі певних відомостей (реквізитів), не може свідчити про заниження Декларантом митної вартості товарів. При цьому, Позивач зазначає, що банківські реквізити сторін визначені у зовнішньоекономічному договорі (контракту) від 06.07.2019 № 0607/1 та додаткових угодах до нього.

З наведених підстав позивач стверджує про необґрунтованість зауважень митного органу, внаслідок яких прийнято оскаржене рішення про коригування митної вартості імпортованого товару.

Крім того, щодо застосування Відповідачем іншого методу визначення митної вартості товарів позивач зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як вважає позивач, відповідачем не встановлено наявності жодного застереження, визначеного у ч.2 ст. 58 МК України, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів - за ціною договору.

Також позивач зазначив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

28 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як зазначає відповідач у відзиві, до Одеської митниці Держмитслужби представником ТОВ «Торгівельна Компанія Юніон Груп» було подано митну декларацію типу ІМ 40 на товар - обладнання для гри на свіжому повітрі в асортименті, який прийнято до митного оформлення за №UA500490/2020/503477 від 06.10.2020 року. Митна вартість товару заявлена за ціною договору товару, який імпортується на умовах поставки CFR UA CHORNOMORSK.

Разом із митною декларацією для підтвердження митної вартості товару були надані: зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів від 06.07.2019 № 0607/1, інвойс від 20.08.2020 №J25420-435, коносамент від 26.08.2020 №MEDUN8912812, автотранспортна накладна від 05.10.2020 року № 8653, прайс-лист від 20.08.2020 № J25420-435-PR, митна декларація країни відправлення від 20.08.2020 № 176859104 та інші товаросупровідні документи.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як зазначає відповідач, під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією № UA500490/2020/503477 від 06.10.2020 року, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) відповідно п.4.3 додаткової угоди від 10.08.2020 №4 «оплата може здійснюватися як на умовах предоплати, так і на умовах відстрочення платежу», проте у наданому інвойсі від 20.08.2020 №J25420-435 умови оплати за товар не зазначені; 2) у товаросупровідних документах містяться розбіжності відомостей щодо номеру коносаменту; 3) відсутня інформація щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів; 4) в інвойсі від 20.08.2020 № J25420-435 відсутні відомості щодо страхування товару, який поставляється на умовах CFR; 5) у поданому до митного оформлення інвойсі відсутні банківські реквізити сторін зовнішньоекономічної угоди.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України, Правил заповнення декларації митної вартості, Одеською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: банківські та платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також декларанту було запропоновано надати за власним бажанням додаткові, наявні у нього, інші документи, для підтвердження митної вартості товарів.

Однак, як зазначає відповідач, на запит щодо надання додаткових документів декларантом листом від 07.10.2020 року №2/1 проінформовано про неможливість надання жодного документу із затребуваних згідно з переліком.

Таким чином, як зазначає відповідач, декларантом не було підтверджено документально складові митної вартості, а також не спростовані раніше виявлені розбіжності. Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією № UA500490/2020/503477 від 06.10.2020 рок,у містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані всі витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, стали підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

12 січня 2021 року позивачем через канцелярію суду засобами електронного зв`язку подано клопотання про долучення документів, що підтверджують витрати на правову допомогу.

Інші заяви по суті справи та/або клопотання учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП", , зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата запису: 05.07.2019; номер запису: 0004361.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (основний).

06 липня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" (Покупець) та компанією «YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №0607/1 поставки товару, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором Продавець зобов`язується продати (передати у власність) Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід`ємну частину цього Договору. Умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (2010).

До вказаного зовнішньоекономічного договору поставки товару №0607/1 від 06 липня 2019 року Сторонами договору укладено Додаткову угоду № 1, а також Додаткову угоду №4 від 10 серпня 2020 року.

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник «YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» поставило Позивачу партію товару: Обладнання для гри на свіжому повітрі, горка дитяча: арт. D-10188 - 27 шт., арт. D-20299 - 50 шт., арт. F-58901 - 60 шт., арт. F-67802 - 50 шт., арт. F-78733 - 60 шт., арт. А-30247 - 50 шт., арт. А-40355 - 50 шт., арт. А-50433 - 50 шт. Торговельна марка - «ТОТІ». Виробник - YI WU JIAYU ІМР.&ЕХР.CO., LTD, Китай. Країна виробництва - Китай (CN).

31 липня 2019 року між ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" (Замовник) та ТОВ «ТЕРМІНАЛ-ПРО» (Виконавець) укладено Договір 310719/1 про надання послуг з декларування товарів.

Відповідно до п. 63 ст. 4 Митного кодексу України, уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

06 жовтня 2020 року уповноваженою особою декларанта - ТОВ «ТЕРМІНАЛ-ПРО» з метою митного оформлення постановленого позивачу товару подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA500490/2020/503477 від 06 жовтня 2020 року, згідно якої митна вартість товару була визначена за ціною договору, яка складає 10956,34 USD.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу, окрім митної декларації: Пакувальний лист (Packing list) № J25420-435-PL від 20.08.2020; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № J25420-435 від 20.08.2020; Коносамент (Віll of lading) № MEDUN8912812 від 26.08.2020; Автотранспортну накладну (Road consignment note) № 8653 від 05.10.2020; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № С90124 від 22.09.2020; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № J25420-435-PR від 20.08.2020; Доповнення до зовнішньоекономічного договору(контракту) №1 від 06.07.2019; Доповнення до зовнішньоекономічного договору(контракту) №4 від 10.08.2020; Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 0607/1 від 06.07.2019; договір про надання послуг митного брокера №310719/1 від 31.07.2019 року; інші некласифіковані документи: акт зважування №118531 від 05.10.2020 року; копія митної декларації країни відправлення № 17685910 від 20.08.2020 року.

Надання позивачем усіх вищевказаних документів до митного оформлення, заявленого за митною декларацією № UA500490/2020/503477 від 06 жовтня 2020 року товару, не заперечується сторонами, та підтверджується карткою відмови.

Разом із тим, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом.

Підставою сумнівів правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом зазначено те, що під час митного контролю та аналізу товаросупровідних документів відповідачем встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності та не містяться усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, які підтверджують митну вартість товарів. Зокрема, наведено наступні розбіжності:

1) відповідно п.4.3 додаткової угоди від 10.08.2020 № 4, «оплата може здійснюватися як на умовах предоплати, та і на умовах відстрочення платежу», проте у наданому інвойсі від 20.08.2020 № J25420-435 умови оплати за товар не зазначені;

2) у товаросупровідних документах містяться розбіжності відомостей щодо номеру коносаменту: № MEDUN8912812 від 26.08.2020, який надано митному органу, та №177XNMNMN1T542A, відомості про який наведено у митній декларації країни відправлення від 20.08.2020 № 17685910, який до митного оформлення не надавався;

3) відповідно до пп. в) п.1 ч.10ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

4) відповідно до наданого інвойсу від 20.08.2020 № J25420-435 поставка товарів здійснюється на умовах СFR, тобто вартість страхування не включена у вартість товарів. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо, відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

5) у поданому до митного оформлення інвойсі від 20.08.2020 № J25420-435 відсутні банківські реквізити сторін зовнішньоекономічної угоди, у той же час згідно п.1. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.07.2019 № 0607/1 покупець здійснює купівлю товарів відповідно до інвойсів, що є невід`ємною частиною контракту.

З огляду на вищевказані розбіжності, відсутність усіх відомостей, які підтверджують складові митної вартості товару, декларанту, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, було запропоновано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткові документи, а саме: 1) банківські та платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також декларанту було запропоновано надати за власним бажанням додаткові, наявні у нього, інші документи, для підтвердження митної вартості товарів.

Листом від 07.10.2020 року №1/1 у відповідь на повідомлення митного органу щодо зауважень до поданих для митного оформлення товаросупровідних документів, декларантом - ТОВ «ТЕРМІНАЛ-ПРО» надані письмові пояснення до кожного пункту зауважень.

У відповідь на запит щодо надання додаткових документів декларантом - ТОВ «ТЕРМІНАЛ-ПРО» листом від 07.10.2020 року №2/1 повідомлено про те, що стосовно МД № UA500490/2020/503477 від 06 жовтня 2020 року всі наявні документи та інформація були надані. Додаткових документів та інформації в наявності немає, у зв`язку із чим декларант просив продовжити митне оформлення.

Також листом від 07.10.2020 року №3/1 декларант на запит митного органу № 30517 щодо вибору методу визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД № иА500490/2020/503477 від 06.10.2020, повідомив, що всі наявні документи та інформація були надані. Додаткових документів та інформації в наявності немає та просив продовжити митне оформлення.

За результатами зазначених консультацій, декларанту відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2020/00054 від 07 жовтня 2020 року.

07 жовтня 2020 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2020/500019/20, відповідно до якого підставами прийняття вказаного рішення зазначено вищенаведені обставини стосовно розбіжностей у поданих документах та відсутністю усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Рішенням Одеської митниці Держмитслужби № UA500490/2020/500019/20 від 07 жовтня 2020 року, митну вартість, заявленого до митного оформлення товару, було скориговано та обрано резервний метод визначення митної вартості товару.

Щодо послідовності обрання методу визначення митної вартості товарів, в рішенні зазначено, що митним органом з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО «Інспектор» ЄАІС Держмитслужби. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п.1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) - за резервним методом. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний. Стосовно оцінюваних товарів у митного органу наявна інформація щодо раніше визнаних митними органами митних вартостях: товар №1 - 3,77 дол. США за кг нетто (МД від 12.08.2020 №UA500110/2020/009433, від 02.09.20 №UA500110/2020/010528; від 28.08.2020 №UA500020/2020/224522).

Однак, позивач не погоджується із таким коригуванням митної вартості товару, яке, на його думку, призвело до безпідставної надмірної сплати ним митних платежів, з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Натомість, відповідач вважає обґрунтованим здійснене ним коригуванням митної вартості товару та обрання резервного методу визначення митної вартості, внаслідок розбіжностей у документах, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, та неможливості застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору).

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - Митний кодекс, МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або, яка підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

При цьому, згідно вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товару за основним методом - ціною договору (контракту) - Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 0607/1 від 06.07.2019.

Судом встановлено, що підставою для висновків митного органу про недоведеність заявленої митної вартості товарів стали розбіжності у поданих документах.

З огляду на вищезазначені розбіжності, декларанту внесено вимогу щодо надання протягом 10 календарних днів додаткових документів, згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Натомість декларант вважав, що поданих ним документів достатньо для підтвердження митної вартості товару за основним методом - ціною договору.

Проаналізувавши обґрунтованість сумнівів відповідача, відносно прийнятності заявленої декларантом ціни товару, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Як вже було зазначено, 06 липня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" (Покупець) та компанією «YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №0607/1 поставки товару, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором Продавець зобов`язується продати (передати у власність) Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід`ємну частину цього Договору (п1.1). Умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (2010) (п.с 1.2).

Відповідно до умов вказаного контракту ціна та товари, їх кількість та асортимент, що поставляються, зазначені у інвойсах на кожну окрему поставку (п. 2.1). Валюта контракту - долар США. Сума контракту складається з суми інвойсів (п. 2.2).

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що поставка товарів буде виконуватись на умовах CFR, Одеса, «Чорноморськ» Южний «Інкотермс» (2010).

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковій формі на умовах оплати за фактично поставлений товар. Можливе здійснення передплати за партію товару на умовах, що зазначені в Інвойсі.

До вказаного зовнішньоекономічного договору поставки товару №0607/1 від 06 липня 2019 року Сторонами договору укладено Додаткову угоду № 1, а також Додаткову угоду №4 від 10 серпня 2020 року.

Щодо зауваження відповідача на те, що всупереч умов зовнішньоекономічного контракту у наданому інвойсі від 20.08.2020 № J25420-435 не зазначені умови оплати за товар.

Як встановлено судом, пунктом 5.1 Зовнішньоекономічного договору № 0607/1 від 06 липня 2019 року передбачено, що розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковій формі на умовах оплати за фактично поставлений товар. Можливе здійснення передплати за партію товару на умовах, що зазначені в Інвойсі.

До Зовнішньоекономічного договору № 0607/1 від 06 липня 2019 року сторонами договору укладено Додаткову угоду №4 від 10 серпня 2020 року, якою визначено, зокрема, ціна, загальна вартість контракту, умови розрахунків (Розділ 4).

Відповідно до пункту 4.2 Додаткової угоди №4 від 10 серпня 2020 року, вартість кожної партії товару визначається відповідно до Специфікації (інвойсу), що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту.

Згідно пункту 4.3 Додаткової угоди №4 від 10 серпня 2020 року, оплата може здійснюватися як на умовах предоплати, так і на умовах відстрочення платежу. Плата може проводитись частинами. Передоплата партії Товару проводиться на підставі інвойсу-проформи до прибуття вантажу.

В пункті 4.4 Додаткової угоди №4 від 10 серпня 2020 року визначено, що оплата здійснюється в доларах США шляхом переказу на реквізити, які визначені у цьому ж пункті Додаткової угоди.

З приводу зазначеного, судом встановлено, що до митного оформлення позивачем було надано Інвойс (Commercial invoice) № J25420-435 від 20.08.2020 року, у якому зазначена інформація про продавця та покупця, посилання на укладений між ними контракт (№0607/1 від 06.07.2019); умови поставки: СFR - CHORNOMORSK; країни походження: Китай; контейнер № TCNU1018653; а також наведена інформація про найменування, артикул, кількість, ціну за одиницю та за загальну кількість товару. Усього вартість товару 10953, 34 грн.

Отже, дійсно в інвойсі № J25420-435 від 20.08.2020 року не вказані умови оплати за товар, а зазначено його вартість.

Водночас, аналіз умов Зовнішньоекономічного договору № 0607/1 від 06 липня 2019 року та Додаткової угоди №4 від 10 серпня 2020 року до нього свідчить про те, що сторонами договору визначено різні варіанти здійснення взаєморозрахунків: передоплата, відстрочення платежу, оплата частинами.

У свою чергу, суд зазначає, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №815/329/17.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає, які документи подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

За приписами ч. 2 указаної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, у т.ч. є: 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Тобто, за змістом статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено.

Зміст цієї норми вказує на те, що митне оформлення товару повинне бути здійснене, як у випадку, коли оплата за договором здійснена, так і у випадку, коли оплата за товар відповідно до умов договору здійснюється в іншому порядку, не виключаючи порушення встановлених строків. При цьому несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що посилання митного органу на те, що не зазначення в інвойсі від 20.08.2020 № J25420-435 умов оплати за товар є розбіжністю, яка впливає на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключає можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо зауваження відповідача на те, що у товаросупровідних документах містяться розбіжності відомостей щодо номеру коносаменту: до митного органу наданий коносамент № MEDUN8912812 від 26.08.2020 року, натомість, у митній декларації країни відправлення від 20.08.2020 № 17685910 зазначено коносамент № 177XNMNMN1T542A, який до митного оформлення не надавався.

З приводу зазначеного порушення декларант у своїх поясненнях до митного органу від 07.10.2020 року № 1/1, а також позивач у позові пояснювали, що при оформлені морського перевезення вантажу, згідно сталої морської практики, оформлюється одночасно два типи коносаментів: лінійний коносамент (Master bill of loading) та домашній коносамент (House bill of loading). Лінійний коносамент видається морським перевізником і підписується капітаном (або лінійним агентом, представником судноплавної компанії) та передається експедитору/агенту. Лінійний коносамент підтверджує замовлення/бронювання певного вантажомісця на судні (згідно ваги вантажу, типу контейнеру та інше) для перевезення до конкретного порту.

Декларант пояснює, що спочатку відправником був оформлений лінійний коносамент під номером 177XNMNMN1T542A щодо перевезення вантажу із зазначенням ваги вантажу та номеру контейнеру. Домашній коносамент видається вже безпосередньо експедитором зі вказівкою даних про фактичних відправника та отримувача вантажу. В даному випадку, експедитором (після оформлення лінійного коносаменту) був виданий домашній коносамент від 26.08.2020 № MEDUN8912812.

Тобто, обидва документи одного й того ж вантажу, оформлюються з різних підстав на різних етапах морського перевезення.

На час оформлення митної декларації країни відправлення, у вантажовідправника були наявні дані лінійного коносаменту № 177XNMNMN1T542A, які й були зазначені останнім в експортній декларації.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем до митного оформлення було подано Коносамент (Віll of lading) № MEDUN8912812 від 26.08.2020 року.

Вказаний товаросупровідний документ містить повну інформацію, яка відповідає іншим документам, складеним щодо поставки на користь ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" товару на підставі зовнішньоекономічного контракту, зокрема назва контейнеру та його номер повністю співпадає із відповідними відомостями в експортній декларації, інвойсі та транспортній накладній (порт призначення: CHORNOMORSK; країна походження: Китай; контейнер № TCNU1018653).

Отже, відповідач мав змогу пересвідчитись в обґрунтованості зазначених розбіжностей щодо номеру коносаменту наданого до митного оформлення та зазначеного у митній декларації країни відправлення.

Відтак, підстави для висновків про зазначені розбіжності, як такі, що впливають на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), відсутні.

Щодо зауваження відповідача про відсутність інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати, понесені покупцем вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

З приводу зазначеного порушення декларант у поясненнях до митного органу від 07.10.2020 року № 1/1, а також позивач у позові пояснили, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої позивачем зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Також позивач зазначив, що жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими продавцем не передбачалось.

Судом встановлено, що у Додатковій угоді №4 від 10 серпня 2020 року сторони зовнішньоекономічного контракту погодили умови упаковки та маркування товару (Розділ 5).

Так, пунктом 5.1 Додаткової угоди №4 від 10 серпня 2020 року визначено, що Продавець вживає всіх заходів для надійної і належної упаковки товару.

Відповідно до пункту 5.6 Додаткової угоди №4 від 10 серпня 2020 року сторони погодили, що товар поставляється покупцю у безповоротній упаковці.

Отже, умовами зовнішньоекономічного контракту підтверджуються доводи позивача про те, що товар надійшов позивачу у безповоротній упаковці та її вартість входить у ціну товару.

У наданій до митного оформлення експортній декларації також відсутні відомості щодо зворотної тари, що підтверджується печаткою митниці нерезидента на цьому документі.

Суд зазначає, що вказані товаросупровідні документи (зовнішньоекономічний контракт та Додаткова угода №4 від 10 серпня 2020 року до нього, інвойс, експортна декларація країни відправлення, та ін.) були надані відповідачу, відтак останній мав можливість встановити вищевказані обставини.

За таких обставин, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.

Відтак, вказані зауваження відповідача спростовуються матеріалами справи.

Щодо зауваження відповідача на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо, відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення.

Як встановлено судом та підтверджується товаросупровідними документами, поставка, придбаних позивачем товарів, здійснюється на умовах СFR - CHORNOMORSK.

Відповідач не заперечував цих обставин.

Під час митних консультацій декларант у поясненнях до митного органу від 07.10.2020 року № 1/1, на зауваження щодо відсутності інформація щодо здійснення/не здійснення страхування товару пояснював, що відповідно до базису поставки «CFR» ІНКТОРЕМС 2010 не існує обов`язку страхування, ані у Покупця, ні у Продавця товарів. Декларант не здійснював будь-яких витрат на страхування ввезеного товару, тому підстави для включення таких витрат до митної вартості оцінюваних товарів відсутні.

Суд погоджується з доводами позивача, оскільки за умовами CFR - Вартість і фрахт (Інкотермс 2010), а саме пункту «А.3. Договори перевезення та страхування» в розділі «б) Договір страхування» визначено «Немає зобов`язань».

Суд зазначає, що інформація щодо поставки товару на умовах СFR зазначена у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, у т.ч. задекларована у митній декларації, тобто достовірна була відома відповідачу, відтак останній мав можливість встановити вказані вище обставини стосовно того, що за умовами «CFR» ІНКТОРЕМС 2010 не існує обов`язку страхування, ані у Покупця, ні у Продавця товарів.

Відтак, вказані зауваження відповідача спростовуються матеріалами справи.

Щодо зауваження відповідача на те, що у поданому до митного оформлення інвойсі від 20.08.2020 № J25420-435 відсутні банківські реквізити сторін зовнішньоекономічної угоди.

Як вже було зазначено, 10 серпня 2020 року сторонами зовнішньоекономічного договору № 0607/1 від 06 липня 2019 року укладено Додаткову угоду №4 від 10 серпня 2020 року, якою визначено, зокрема, ціну, загальну вартість контракту, умови розрахунків (Розділ 4).

Відповідно до пункту 4.2 Додаткової угоди №4 від 10 серпня 2020 року, вартість кожної партії товару визначається відповідно до Специфікації (інвойсу), що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту.

Згідно пункту 4.3 Додаткової угоди №4 від 10 серпня 2020 року, оплата може здійснюватися як на умовах предоплати, так і на умовах відстрочення платежу. Плата може проводитись частинами. Передоплата партії Товару проводиться на підставі інвойсу-проформи до прибуття вантажу.

В пункті 4.4 Додаткової угоди №4 від 10 серпня 2020 року визначено, що оплата здійснюється в доларах США шляхом переказу на реквізити, які визначені у цьому ж пункті Додаткової угоди.

Судом досліджено пункт 4.4 Додаткової угоди №4 від 10 серпня 2020 року та встановлено, що у цьому пункті угоди зазначені банківські реквізити сторін зовнішньоекономічної угоди.

При цьому, банківські реквізити сторін зазначені й у зовнішньоекономічному договорі від 06 липня 2019 № 0607/1.

Суд зазначає, що зовнішньоекономічний договір від 06 липня 2019 № 0607/1 та Додаткова угода №4 від 10 серпня 2020 року надавались відповідачу разом із митною декларацією, тобто достовірна були відомі відповідачу, відтак останній мав можливість встановити вказані обставини щодо банківських реквізитів сторін зовнішньоекономічної угоди.

Відтак, вказані зауваження відповідача спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, зауваження, викладені Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500490/2020/500019/20 від 07 жовтня 2020 року, не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару та спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що висловлені відповідачем зауваження щодо розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення придбаного позивачем на підставі зовнішньоекономічного контракту від 06 липня 2019 № 0607/1 товару, не спростовують визначення митної вартості за першим методом - ціною контракту.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд враховує, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою, розбіжностями у поданих документах для підтвердження заявленої митної вартості товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до положень чч. 6-7 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом із цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст. 57 Митного кодексу.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 статті 57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу, окрім митної декларації: Пакувальний лист (Packing list) № J25420-435-PL від 20.08.2020; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № J25420-435 від 20.08.2020; Коносамент (Віll of lading) № MEDUN8912812 від 26.08.2020; Автотранспортну накладну (Road consignment note) № 8653 від 05.10.2020; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № С90124 від 22.09.2020; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № J25420-435-PR від 20.08.2020; Доповнення до зовнішньоекономічного договору(контракту) №1 від 06.07.2019; Доповнення до зовнішньоекономічного договору(контракту) №4 від 10.08.2020; Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 0607/1 від 06.07.2019; договір про надання послуг митного брокера №310719/1 від 31.07.2019 року; інші некласифіковані документи: акт зважування №118531 від 05.10.2020 року; копія митної декларації країни відправлення № 17685910 від 20.08.2020 року.

Надання позивачем усіх вищевказаних документів до митного оформлення, заявленого за митною декларацією № UA500490/2020/503477 від 06 жовтня 2020 року товару, не заперечується сторонами, та підтверджується карткою відмови.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Спрацювання системи управління ризиками не може бути самостійною підставою для коригування митної вартості товару, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

У своїх сталих правових позиціях Верховний Суд з приводу спірних правовідносин наголошує, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.

Відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товариством товару.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, судом встановлено, що спірна картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2020/00054 від 07 жовтня 2020 року прийнята відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Одеською митницею безпідставно здійснено коригування, заявленої декларантом митної вартості товару та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2020/500019/20 від 07 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, проаналізувавши положення законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд вважає необхідним задовольнити адміністративний позов та скасувати спірні рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2020/500019/20 від 07 жовтня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2020/00054 від 07 жовтня 2020 року.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

12 січня 2021 року позивачем через канцелярію суду засобами електронного зв`язку подано клопотання про долучення документів, що підтверджують витрати на правову допомогу. Попередньо у позовній заяві були заявлені вимоги про розподіл на користь позивача судових витрат.

Позивачем заявлено до розподілу витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру у 4000, 00 грн. позивачем надано:

копію Угоди №25/09/19 про надання правової допомоги від 25 вересня 2019 року;

копію Додаткової угоди №1 від 17.11.2020 року до Угоди про надання правової допомоги №25/09/19 від 25 вересня 2019 року;

електронну копію ордера №1022039 про надання правничої допомоги від 17.11.2020 року;

копію Звіту щодо обсягу та вартості витраченого ефективного часу від 25.12.2020 року;

копію акта приймання-передачі наданих послуг від 25.12.2020 року;

копію платіжного доручення №394 від 08.12.2020 року.

Судом встановлено, що 25.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" в особі директора ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням "Лоялті" укладено угоду №25/09/19 про надання правової допомоги.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до угоди про надання правової допомоги №25/09/19, ТОВ "Торгівельна компанія Юніон Груп" надано послуги по справі №420/12962/20.

Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг, складеного відповідно до Угоди про надання правової допомоги №25/09/19 віл 25 вересня 2019 року та Додаткової угоди № 1 від 17 листопада 2020 року по судовій справі № 420/12962/20, загальна вартість послуг склала - 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Як вбачається зі Звіту №2 від 25.12.2020 року щодо обсягу та вартості витраченого ефективного часу Адвокатського об`єднання "Лоялті", згідно Угоди про надання правової допомоги №25/09/19 віл 25 вересня 2019 року та Додаткової угоди № 1 від 17 листопада 2020 року по судовій справі № 420/12964/20, адвокатським об`єднанням надані наступні послуги вартістю:

- правовий аналіз рішення про коригування митної вартості товарів (30 хв.) - 500 грн.;

- підготовка правової позиції про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки-відмови в прийнятті митної декларації (30 хв.) - 500 грн.;

- підготовка позовної заяви до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки-відмови в прийняті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; підготовка додатків до позовної заяви (2 год. 30 хв.) - 2000 грн.;

- супровід справи в Одеському окружному адміністративному суді і П`ятому апеляційному адміністративному суді (30 хв.) - 1000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Угоди про надання правової допомоги №25/09/19 віл 25 вересня 2019 року та Додаткової угоди № 1 від 17 листопада 2020 року, ТОВ "Торгівельна компанія Юніон Груп на користь Адвокатського об`єднання "Лоялті" сплачено грошові кошти в сумі 20000 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи відповідним платіжним дорученням №394 від 08.12.2020 року.

Отже, матеріалами справи підтверджено надання позивачу професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів у суді першої інстанції, справа № 420/12962/20.

Водночас, суд вважає передчасним включення до судових витрат, які підлягають відшкодуванню витрати, витрат на супровід справи в П`ятому апеляційному адміністративному суді, оскільки такі витрати на час вирішення справи і суді першої інстанції не понесені, а у разі не подання апеляційної скарги не будуть понесені, тобто є передчасними.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не надав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, тощо.

Дослідивши надані представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу письмові докази, суд вважає співмірним та розумним розмір компенсації вартості наданих адвокатом послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції у розмірі 3500, 00 грн.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача, оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч. 8 ст. 139 КАС України, щодо зловживання позивачем процесуальними правами або виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 4204, 00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 3500, 00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 132, 134, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500490/2020/500019/20 від 07 жовтня 2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2020/00054 від 07 жовтня 2020 року Одеської митниці Держмитслужби.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (; 65078, м.Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" (; 67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Суворова, 2-А) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4204, 00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні).

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (; 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" (; 67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Суворова, 2-А) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500, 00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП" (; 67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Суворова, 2-А).

Відповідач - Одеська митниця Держмитслужби (; 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а).

Суддя О.В. Глуханчук

.