Справа № 156/1306/20
Суддя: Малюшевська І. Є.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №156/1306/20
Номер провадження 2-а/156/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Малюшевської І. Є.

за участю секретаря судових засідань Киці Л. Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області, інспектора СРПП №3 Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області Яйчука Богдана Ігоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області та особа, уповноважена на складення адміністративного протоколу ОСОБА_2 ,

після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

в с т а н о в и в :

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що постановою інспектора СРПП № 3 Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області Яйчука Б.І., його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Стверджує, що в спірній постанові зазначено про те, що він, 13.12.2020 р. о 03 год. 14 хв. в смт. Іваничі по вул. Луцькій керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія категорії «в», чим порушив п. 2.1 а) ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким. Однак, на його думку, він був протиправно та безпідставно зупинений працівниками патрульної поліції, з невідомих йому причин та без пояснень причин такої зупинки самими працівниками поліції, а постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення.

Зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. В свою чергу, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.

Покликається на те, що обставини, які зазначені відповідачем в постанові не відповідають дійсності, а саме те, що він керував транспортним засобом і на вимогу працівника поліції не представив зазначені вище документи. Жодних доказів, про те, що він, ніби то порушив ПДР України працівниками поліції йому на його прохання надані не були. З огляду на наведене, просив суд спірну постанову скасувати, а провадження - закрити.

ІІ. Позиція учасників справи

Відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідачем в судовому засіданні був наданий відеоматеріал фіксації правопорушення ОСОБА_1 від 13.12.2020 р. для долучення до матеріалів справи.

В спростування заявленої позивачем вимоги відповідач вказав, що вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необгрунтованими, оскільки не підтверджені необхідними належними і допустимими доказами, якими він мотивує викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач - інспектор СРПП № 3 Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області Яйчук Б.І. в судовому засіданні пояснив, що він здійснював патрулювання, коли з чергової частини поступив дзвінок з інформацією про те, що з камер спостереження по вулиці Грушевського смт. Іваничі вбачається що громадянин, вийшовши з ресторану «Старий замок» сів за кермо транспортного засобу, ймовірно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та виїхав на вул. Луцьку смт. Іваничі. Зреагувавши на дану інформацію він здійснив виїзд на вул. Луцьку, де і зупинив транспортний засіб «CITROEN BERLINGO» д.н. НОМЕР_1 , представившись, попросив водія надати посвідчення водія, страховий поліс і реєстраційне посвідчення на автомобіль. Однак, позивач відмовився надавати вищевказані документи, зазначаючи, що залишив їх вдома. В судовому засіданні відповідач зазначив, що згодом (не на камеру) позивачем все ж було представлено реєстраційний документ на т/з, відтак позивача було повідомлено про порушення ним п.2.1.а) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП. Інспектор, у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу, Інспектор, у відповідності до положень ст. 258 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП та врахуванням ч. 2 ст. 33, ч.2 ст. 36, ст. 251, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії БАА № 881422 за ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Окрім того, враховуючи що позивач мав ознаки алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, відносно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інспектор вважає, що діяв правомірно та здійснив зупинку транспортного засобу на законних підставах, посилаючись на п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», при цьому зазначивши, що доказів, які спростовують факт наявності адміністративного правопорушення, та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, відповідач вважає його позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини, що були зазначені в позовній заяві. Просив суд спірну постанову скасувати за безпідставністю, оскільки працівник поліції діяв неправомірно, здійснивши зупинку автомобіля без обґрунтованих підстав. Позивач зазначив, що інспектору було достовірно відомо про наявність у нього водійського посвідчення, оскільки декількома годинами раніше він показував ОСОБА_2 посвідчення водія для встановлення його особи, коли в ресторан « Старий замок » на виклик для врегулювання суперечок і бійки між відвідувачами ресторану приїхав патруль поліції.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 29.12.2020 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з наявними у такій недоліків.

Ухвалою судді від 18.01.2021 року відкрито провадження по даній адміністративній справі та призначену таку до судового розгляду.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.12.2020 року близько 03 год. 14 хв. в смт. Іваничі по вул. Луцькій керуючи транспортним засобом «CITROEN BERLINGO» д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , на вимогу працівників поліції не надав посвідчення водія, чим порушив вимоги ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як встановлено в судовому засіданні, оскаржувана в межах даної справи постанова серії БАА № 881422 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, складена інспектором СРПП № 3 Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області Яйчуком Б.І. 13.12.2020 року внаслідок отримання інформації, що свідчить про причетність водія до адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні судом було досліджено в якості доказу пред`явлений відповідачем диск відеозапису з нагрудної камери лише в межах подій, що стосуються предмета спору, не зачіпаючи дослідження обставин з відеозапису, що стосуються складення протоколу працівниками поліції за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, з відеозапису реєстратора закріпленого на форменому одязі патрульного, вбачається та не заперечується позивачем, що останній пред`явив інспектору страховий поліс, однак відмовився пред`явити посвідчення водія для перевірки на вимогу працівника поліції, вказавши, що залишив його вдома. В судовому засіданні також встановлено, що реєстраційне посвідчення позивач пред`явив інспектору поза відеозаписом реєстратора. Позивач заперечень чи спростувань на вищенаведене суду не надав, однак й надалі наполягав на незаконності винесення поставнови та притягнення його до відповідальності.

Оскаржуваною постановою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

V. Застосоване судом законодавство

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У відповідності до ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.3 Закону УкраїниУ «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортні засоби якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає вичерпний перелік підстав коли поліцейський може зупиняти транспортний засіб, зокрема, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII. А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

У постанові Верховного Суду по адміністративній справі № 127/19283/17 від 25.09.2019 року наголошено, що право органів Національної поліції перевіряти наявність, зазначених у пункті 2.1 ПДР України, документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

VІ. Висновок суду

Суд ще раз звертає увагу на те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Вищевикладене повністю узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові по адміністративній справі № 127/19283/17 від 25.09.2019 року.

Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Крім того, в судовому засіданні відповідач пояснив, що в останнього була обгрунтована підстава, а саме, наявна інформація про те, що позивач, ймовірно перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо т/з, відтак, виконуючи свої службові обов`язки, він повинен був це перевірити. Отже, суд дійшов висновку, що підстави зупинки автомобіля були законними в силу вимог п.3 ч.3 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", про що до цього ж свідчить і факт складення адмінпротоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в цей час, що й не заперечується сторонами.

З відеозапису реєстратора закріпленого на форменому одязі патрульного, вбачається та не заперечується позивачем той факт, що останній відмовився пред`явити посвідчення водія для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП. Таким чином, доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Зважаючи на вищевикладене, суддя доходить висновку, що досліджений dvd-диск з відеозаписом подій від 13.12.2020, здійсненим відповідачем за допомогою службового нагрудного відео реєстратора у розумінні ст.251 КУпАП, є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував обставини викладені у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, у тому числі не надано доказу того, що у позивача на момент його зупинення інспектором поліції дійсно було наявне посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії.

З огляду на наведене, суддя вважає адміністративний позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню, оскільки на момент вимоги інспектора поліції, 13.12.2020 року до позивача пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом, останнім надано не було, що підтверджує обставини правопорушення, що викладені у постанові серії БАА №881422 від 13.12.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності є об`єктивними та такими, що вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія) мали місце, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови серії БАА № 881422 від 13.12.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Крім того, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що він уже пред`являв відповідачу посвідчення водія в ресторані « Старий замок » і той достеменно знав, що воно у нього є, оскільки події, що відбувалися раніше не мають жодного відношення до даної справи і встановлення особи при інших обставинах не може бути враховане при розгляді справи про вчинення адмінправопорушення.

З`ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши в сукупності всі надані сторонами докази, положення ПДР України, суд прийшов до переконання що обставини вчинення даного правопорушення, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №881422 від 13.12.2020 року, знайшли своє підтвердження, і вони вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем ОСОБА_1 . Посилання водія ОСОБА_1 на відсутність факту порушення ним ПДР спростовуються даною постановою, а також наданим стороною відповідача доказом (відео - фіксація), з якого вбачається факт вчинення адміністративного правопорушення, тому суд вважає їх надуманими та такими, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності, та, враховуючи, що інспектор поліції діяв виключно на підставі у межах повноважень і в спосіб, що визначені Конституцією та Законом України, вважає дану постанову в частині визнання винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП - законною.

V. Розподіл судових витрат

Згідно ст. 139 КАС України, зв`язку із відмовою у задоволенні позову ОСОБА_1 судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 12, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області, інспектора СРПП №3 Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області Яйчука Богдана Ігоровича, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Іваничівський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28.01.2021 року.

Суддя І.Є. Малюшевська