Справа № 160/2136/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2020 року Справа № 160/2136/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняКаштан С.В.
представника позивача представника відповідача Крикун П.А. Гламаздін О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Офісу великих платників податків ДПС в якому позивач просить:
Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Офіс великих платників податків ДПС при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Перевіркою встановлено порушення:
п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу чим порушено встановлений законом порядок ведення податкового обліку;
п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу, в результаті чого завищено податковий кредит за період з 01.08.2019 по 31.08.2019 на загальну суму ПДВ 1674512 грн.;
п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу, в результаті чого завищено суму заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ за період з 01.08.2019 по 31.08.2019 у розмірі 1674512 грн.
За результатами перевірки складено акт № 7/28-10-50-13/24432974 від 08.11.2019 року та винесено податкові повідомлення-рішення:
Так, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Виходячи з викладеного, у разі складення податкової накладної та її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При цьому, відповідачем жодним чином не спростовано те, що податкові накладні, виписані позивачу його контрагентами - ТОВ «СЕЙЛ-EKOXIM», ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ», КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ», ТОВ «СХІДЕНЕРГОМАШ», ТОВ «АВАНГАРД-ДНЕПР», ТОВ «ПРОМТЕХЗАПЧАСТИНА», TOB «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ», ТОВ «МАСЛО ТРЕЙД», ТОВ «ГІР-ІНТЕРНЕШЕНЕЛ», ПАТ «КИЇВСТАР» - містять усі передбачені законом реквізити, тобто, відповідають вимогам статті 201 Податкового кодексу України, що є підставою для віднесення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» сум ПДВ, сплачених у складі вартості товарів, отриманих від вищевказаних контрагенті-постачальників, до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, а також формування валових витрат позивача за господарськими відносинами з наведеними контрагентами.
Таким чином, позивачем до складу податкового кредиту податкового (звітного) періоду було включено суми податку на додану вартість виключно по складеним вищезазначеними контрагентами та у передбаченому податковим законодавством порядку, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, що у свою чергу виключає будь-які відхилення між сумами податкового кредиту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та податковими зобов`язаннями даних контрагентів та, як наслідок, свідчить про безпідставність висновків контролюючого органу про порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в контексті взаємовідносин із даними контрагентами.
Крім того, судом досліджено належним чином засвідчені копії податкових накладних виписаних контрагентами-постачальниками позивача ТОВ «СЕЙЛ-ЕКОХІМ», ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ», КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ», ТОВ «СХІДЕНЕРГОМАШ», ТОВ «АВАНГАРД-ДНЕПР», ТОВ «ПРОМТЕХЗАПЧАСТИНА», TOB «ТІС- КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ», ТОВ «МАСЛО ТРЕЙД», ТОВ «ГІР-ІНТЕРНЕШЕНЕЛ», ПАТ «КИЇВСТАР», за період перевірки.
Щодо формування ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» податкового кредиту по фінансово- господарським операціям з ТОВ «Енергопівденьмонтаж».
Між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ТОВ «Енергопівденьмонтаж» укладено Договір № 922 від 18.04.2019 року.
Додатковими угодами № 1 від 14.05.2019 р. та № 2 від 13.06.2019 р., у зв`язку з виробничою необхідністю, сторонами погоджено виконання робіт з ремонту трансформаторів.
Окрім того, між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ТОВ «Енергопівденьмонтаж» укладено Договір підряду № 1270 від 07.06.2019 року з капітального ремонту силового трансформатора.
На виконання вказаних договорів сторонами оформлено податкові накладні від 23.08.2019 року №1, №2; рахунки на оплату від 23.08.2019 року №33, №34, акти приймання виконаних підрядних робіт №3771-33-08 за серпень 2019 року, №3771-34-08 за серпень 2019 року, акти на передачу основних та допоміжних матеріалів справи, конструкцій, запасних частин та деталей, конструкцій підрядних організацій від 23.08.2019 року №3771-33-08, №3771-34-08, акти на використані при ремонті матеріали підрядною організацією від 23.08.2019 року.
Щодо формування ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» податкового кредиту по фінансово- господарським операціям з ТОВ «НВП «Дніпропромсінтез».
Між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та експедитором ТОВ «НВП «Дніпропромсінтез» укладено Договір № 172 від 13.01.2016 року на надання транспортно-експедиційних послуг.
Згідно п. 1.1. Договору № 172 від 13.01.2016 р., в порядку та на умовах, визначеним цим Договором, Експедитор надає Замовнику автотранспортні послуги по перевезенню у міжміському сполученні металопродукції, надалі «вантажу», зі складів Замовника на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на склади Замовника та покупців металопродукції у інших містах України згідно додатку № 1, а також у морські порти м. Миколаїв, шляхом виділення за заявками Замовника автотранспорту, з водіями відповідної кваліфікації, забезпечений паливо-мастильними матеріалами для надання послуг за даним Договором, технічні характеристики та технічний стан якого відповідає вимогам до перевезення замовленого Замовником вантажу.
Згідно п.1.3 Договору № 172 від 13.01.2016 р., для виконання своїх обов`язків за цим Договором Експедитор має право залучати будь-які треті сторони (перевізників), укладати будь-які угоди і виставляти рахунки від свого імені. При цьому обов`язки Експедитора перед третьою стороною не звільняють Експедитора від відповідальності за виконання своїх обов`язків згідно цього Договору.
При необхідності надання інших послуг, не передбачених в п. 1.1. даного Договору, вони узгоджуються сторонами шляхом укладання додаткових угод до даного Договору (п. 1.4. Договору № 172 від 13.01.2016 р.).
На виконання вказаного договору сторонами оформлено податкові накладні, рахунки-фактури, акти виконання робіт, товарно-транспортні накладні форма №1-ТН, перепустки.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув`язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 11 вересня 2018 року у справі №810/2677/17: Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
З приводу доводів відповідача про ненадання до перевірки документів, що підтверджують якість продукції, то суд зазначає, що сертифікати якості товару (паспорта на поставлений товар) не є первинними документами, не належать до бухгалтерського чи податкового обліку.
Зазначена позиція підтверджується у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року по справі №818/1104/17: «Сертифікати якості на товар та товарно-транспортні накладні не є тими обов`язковими первинним документами, які підтверджують право на податковий кредит позивача, а правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку. Вказані документи також не відображають зміст господарських операцій з поставки товару, а лише є додатковими доказами підтвердження обставин фізичного переміщення придбаного товару та реального виконання господарських операцій».
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необгрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Таких висновків дійшов Верховний Суд і в постанові від 30.01.2018 року у справі №2а/1770/3360/12, від 19 червня 2018 року у справі № 826/7704/16
Наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 826/7704/16 та від 17 квітня 2018 року у справі № 820/475/17.
Крім того, Верховний Суд в постанові від 27 березня 2018 року у справі №816/809/17 зазначив, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
Окрім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Таким чином, у позивача наявні всі документи необхідні для формування податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
З аналізу зазначеної норми вбачається основний принцип застосування повторності (штрафу в подвійному розмірі), що є можливим лише у разі, якщо:
по-перше, платник податку вчиняє «ті самі дії»;
по-друге, його застосуванню має передувати вчинення цих дій (порушення вимог до п. 121.1 ст. 121 ПК України) раніше.
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС (правонаступник - Офісу великих платників податків ДФС) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АрседорМіттал Кривий Ріг» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернуто особі, яка її подала ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року в справі № 804/2867/18.
Крім того, запитувані відповідачем документи не можливо визнати бухгалтерськими первинними документами, так як не містять відомості про господарську операцію та не підтверджують її здійснення. Не можуть бути визнанні такі документами і статистичними документами, оскільки не можуть свідчити про фактично поставлені товари (роботи/послуги), а є лише наміром отримати ту чи іншу продукцію (роботи/послуги); свідчать про певну технічну сторону організації виконання робіт; про якість продукції; про внутрішню організацію роботи підприємства позивача щодо режимності доступу на територію, проведення тендерів.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст.243, 246-250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 листопада 2020 року.

Суддя О.В. Єфанова