Справа № 480/436/21
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Справа № 480/436/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,

представника позивача -Будакова В.М.,

представника відповідача -Діхтяренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/436/21

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просить:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренка Володимира Олександровича від 29.12.2020 ВП № 64012949 про стягнення виконавчого збору в сумі 20 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренка В.О. від 29.12.2020 відкрито виконавче провадження № 64012949 щодо примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №480/1241/20.

29.12.2020 головним державним виконавцем Діхтяренком В.О. прийнято постанову ВП № 64012949 про стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області виконавчого збору в сумі 20 000 грн. 00 коп.

Позивач вважає протиправною постанову головного державного виконавця Діхтяренка В.О. від 29.12.2020 ВП № 64012949 про стягнення виконавчого збору в сумі 20000,00 грн., враховуючи наступне.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №480/1241/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задоволено частково, зобов`язано Головне управління повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з кадастровим номером :03:002:0061, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Не погодившись з рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №480/1241/20, Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області 20.07.2020 до Другого апеляційного адміністративного суду була подана апеляційна скарга.

Станом на 04.01.2021 (тобто на дату надходження постанови головного державного виконавця Діхтяренка В.О. від 29.12.2020 ВП №64012949 про відкриття виконавчого провадження) до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області не надходила ухвала Другого апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті чи закриття апеляційного провадження або постанови за наслідками апеляційного перегляду справи № 480/1241/20.

Крім того, станом на 29.12.2020 (на дату відкриття виконавчого провадження) у Головному управлінні був відсутній на розгляді проект землеустрою щодо передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки.

Також, наголошує, що проект землеустрою ОСОБА_1 було подано на затвердження до Головного управління 04.01.2021, тобто вже після відкриття головним державним виконавцем Діхтяренком В,О. виконавчого провадження № 64012949. Отже, Головне управління не мало змоги повторно розглянути проект землеустрою як передбачено ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з відсутністю даного проекту землеустрою в Головному управлінні.

Після надходження постанови головного державного виконавця Діхтяренка В.О. від 29.12.2020 ВП №64012949 про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору позивач дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень про те, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі №480/1241/20 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області повернуто скаржнику. Дане рішення апеляційного суду позивачем було роздруковано з ЄДРСР та зареєстровано в електронній системі документообігу 05.01.2020 за вхідним № 9-25/0/65-21.

Отже, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №480/1241/20 позивачем 13.01.2021 року було прийнято наказ № 18- 431/16-20-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" відповідно до якого, затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,00 га кадастровий номер :03:002:0061, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, тобто рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі № 480/1241/20 Головним управлінням виконано.

Враховуючи вищезазначене, просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Діхтяренка В.О. від 29.12.2020 ВП № 64012949 про стягнення виконавчого збору в сумі 20 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 18.01.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням вимог ст. 287 КАС України та призначено до розгляду на 27.01.2021 р.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 64012949 з примусового виконання виконавчого листа №480/1241/20 від 23.12.2020, виданого Сумським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.11.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :03:002:0061, у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення та прийняття рішення у формі наказу з урахуванням правової оцінки спірних відносин, наданої судом.

29.12.2020 державним виконавцем у відповідності до ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. Копію постанови надіслано сторонам у відповідності до вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження".

29.12.2020 державним виконавцем на підставі ст. ст. 3, 27, 40 ЗУ "Про виконавче провадження" винесена постанова про стягнення виконавчого збору, копія якої направлена боржнику.

Також відповідач зазначив, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню, з одночасним прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору.

До того ж, на дату відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору, а доводи представника позивача з приводу того, що виконавчий збір стягується виключно у разі вчинення виконавцем дій про примусовому виконанню рішення вважає необґрунтованими.

Відповідач зазначив, що рішення суду набрало законної сили 25.11.2020 року, а сам виконавчий документ виданий 23.12.2020 року, тобто у державного виконавця були законні підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та як наслідок і постанови про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 22-25).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №480/1241/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зобов`язано Головне управління повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з кадастровим номером :03:002:0061, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області. В задоволенні інших позовних вимог-відмовлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі №480/1241/20 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області повернуто скаржнику (а.с. 9).

29.12.2020 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Діхтяренка В.О. відкрито виконавче провадження № 64012949 щодо примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №480/1241/20 (а.с. 27).

29.12.2020 головним державним виконавцем Діхтяренком В.О. прийнято постанову ВП № 64012949 про стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області виконавчого збору в сумі 20 000 грн. 00 коп. (а.с. 27, зворотній бік).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковими до виконання.

Згідно частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ), відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності (ст. 2 Закону № 1404-VІІІ).

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1, ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч.ч.5,6 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Позивач, в обґрунтування своєї позиції, зазначив на тому, що постанова про відкриття виконавчого провадження є безпідставною та необґрунтованою, оскільки виконавчий збір стягується саме за примусове виконання рішення, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, в даному ж випадку, рішення суду, на виконання якого видано виконавчий лист, є немайнового характеру, та було виконано позивачем самостійно, а відповідачем не вчинялись жодних дій для його фактичного примусового виконання.

Однак, вказані доводи суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Тобто, частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII прямо передбачено зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У свою чергу, згідно з ч.1, 3 ст. 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, статтею 27 Закону № 1404-VIII передбачено випадки, за наявності яких виконавчий збір не стягується (ч.5) (тобто, рішення, саме за примусове виконання яких не передбачено справляння виконавчого збору, та до яких, зокрема, не відноситься рішення суду у справі №480/1241/20), а також умови за яких виконавчий збір не підлягає стягненню (якщо відсутні визначені законом підстави для звільнення від сплати), зокрема, ч.9 даної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. В свою чергу відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Системний аналіз вказаних норм в аспекті спірних правовідносин свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню, з одночасним прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору.

Відтак, суд зазначає, що на дату відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору, а доводи представника позивача з приводу того, що виконавчий збір стягується виключно у разі вчинення виконавцем дій про примусовому виконанню рішення не приймаються судом до уваги.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №806/2188/16.

Також судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.03.2018 у справі №750/7624/17, від 28.04.2020 у справі №480/3452/19 про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження, у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Посилання представника позивача на ч.2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ, відповідно до якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів, не приймається до уваги, оскільки, в даному випадку, примусовому виконанню підлягало рішення немайнового характеру, а тому, застосуванню підлягала саме ч.3 ст. 27 зазначеного Закону, відповідно до якої за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

З цих підстав, не приймається судом до уваги і посилання представника позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2530/3203/18, оскільки предметом спору у зазначеній справі була постанова про стягнення виконавчого збору, винесена під час примусового виконання рішення майнового характеру, в той час як у даному випадку - рішення немайнового характеру. Більш того на момент прийняття постанови про стягнення виконавчого збору (03.08.2018), яка була предметом дослідження Великою Палатою Верховного Суду, норма ч.2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ мала іншу редакції, відповідно до якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Згодом вказана норма викладена у новій редакції, відповідно до якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, правовідносини, що були предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №2530/3203/18 не є подібними до правовідносин, що є предметом розгляду даної справи.

За наведених обставин, суд робить висновок, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору, відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є правомірною, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук