Справа № 340/5012/20
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5012/20

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі:

судді - Казанчук Г.П.

за участю секретаря судового засідання Сосновської В.В.

за участю позивача Гуземи О.А.

розглянувши у порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області про визнання незаконним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати противоправним та скасувати рішення (індивідуальний акт) Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.09.2020 №54 щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вчинити наступні дії:

- зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII з наступними змінами і доповненнями, строк навчання на кафедрі військової підготовки Харківського інституту радіоелектроніки (пізніше - Харківського державного технічного університету радіоелектроніки) з 31.08.1992 року по 05.08.1997 року, тобто 4 роки 11 місяців 5 днів, як військову службу (навчання) курсантом (студентом) вищого навчального закладу, який має у своєму складі кафедру військової підготовки;

- призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697- VII з наступними змінами і доповненнями, та виплачувати пенсію з 14.09.2020 року довічно, без обмеження граничного (максимального) розміру виплат, виходячи із розрахунку 60 (шістдесят) відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати згідно довідки, виданої прокуратурою Кіровоградської області за № 18-254 вих. 20 від 14.09.2020 року про складові заробітної плати/грошового забезпечення станом на 01.09.2020 року (посадовий оклад 7030,00 грн., надбавка за вислугу років (30 %) 2109,00 грн., чинна заробітна плата за посадою 33585,82 грн.) та додатку до довідки № 18-254 вих.20 від 14.09.2020 року про складові заробітної плати (надбавки, премії та інші виплати) за період з вересня 2015 року по серпень 2020 року, що становлять 1064750,57 грн., індексація грошових доходів 9538,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що звернувшись із заявою про призначення пенсії за вислугою років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» отримав відмову ГУ ПФУ в Кіровоградській області у призначенні пенсії через відсутність стажу на посадах, що відносяться до посад, які дають право на цей вид пенсії. Таке рішення ОСОБА_1 вважає протиправним, оскільки пенсійним органом протиправно не було зараховано до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років період навчання у Харківському інституті радіоелектроніки імені М.К. Янгеля з 31.08.1992 року по 05.08.1997 року, тобто 4 роки 11 місяців 5 днів, як військову службу (навчання) курсантом (студентом) вищого навчального закладу, який має у своєму складі кафедру військової підготовки.

ГУ ПФУ в Кіровоградській області (надалі відповідач) подано відзив на позов, в якому заперечувало проти задоволення позовних вимог, оскільки позивач має на момент звернення загального (трудового) стажу 27 років 10 місяців 7 днів, в тому числі спеціального стажу - 22 роки 11 місяців 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років, а відтак при зверненні із заявою про призначення пенсії позивачем було дотримано лише одну умову для даного виду пенсії це наявність достатнього прокурорського стажу, при цьому відсутній достатній спеціальний стаж.

Ухвалою судді від 09.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі (а.с.63), відповідачу встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року подальший розгляд даної справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 27.01.2021 року (а.с.149).

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, наполягаючи на тому, що період навчання у Харківському інституті радіоелектроніки імені М.К. Янгеля з 31.08.1992 року по 05.08.1997 року є проходженням військової служби, який підлягає зарахування до стажу необхідного для призначення пенсії за віком.

Відповідача в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без представника ГУ ПФУ в Кіровоградській області (а.с.153).

Заслухавши позивача, дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

14.09.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою 7447/920 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру (а.с.43-47).

Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №54 від 23.09.2020 відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років через відсутністю права на пенсію (надала спірне рішення, а.с.21).

Листом ГУ ПФУ в Кіровоградській області №1100-0302-8/30071 від 01.10.2020 «Про відмову в призначенні пенсії» повідомлено ОСОБА_2 про прийняте рішення №54 від 23.09.2020 року та зазначено, що до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 6 статті 86 Закону було зараховано половину строку навчання в Національній юридичній академії імені ОСОБА_3 з 30.07.1998 по 28.12.2002, період проходження військової підготовки на кафедрі військової підготовки Харківського державного технічного університету радіоелектроніки з 05.08.1993 по 28.08.1996 та період роботи з 29.12.2002 по 13.09.2020 в органах прокуратури Кіровоградської області, що становить 22 роки 11 місяців 24 дні. Враховуючи відсутність вислуги років на день звернення 24 роки 6 місяців, право на призначення пенсії за вислугу років у ОСОБА_4 не має.

Отже правомірність та законність винесення спірного рішення є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Позивач наполягає на тому, що строк навчання його у Харківському інституту радіоелектроніки з 31.08.1992 року по 05.08.1997 року, тобто 4 роки 11 місяців 5 днів, підлягає зарахуванню до стажу необхідного для призначення пенсій за вислугу років, як військову службу (навчання) курсантом (студентом) вищого навчального закладу, який має у своєму складі кафедру військової підготовки.

Відповідач заперечуючи дані вимоги зазначив, що період проходження військової підготовки на кафедрі військової підготовки Харківського державного технічного університету радіоелектроніки з 05.08.1993 по 28.08.1996 був врахований відповідачем за рішенням Кіровського районного суду від 25 травня 2018 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2018 ркоу у справі №404/6499/17 позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Кіровоградській області задоволено частково (а.с.157-160), зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за вислугою років, половину строку навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого 2 роки 14 днів та строк проходження військової підготовки на кафедрі військової підготовки Харківського державного технічного університету радіоелектроніки як строкової військової служби 3 роки 24 дні.

Строк проходження військової підготовки на кафедрі військової підготовки Харківського державного технічного університету радіоелектроніки як строкової військової служби 3 роки 24 дні, визначений у зазначеному рішенні суду частково співпадає з періодом, заявленим у позовних вимогам в даній справі.

Судом на обговорення позивача було поставлено питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років за період з 05.0.1993 року по 28.08.1996 року.

Позивач заперечував проти закриття провадженні у частині позовних вимоги, з тих підстав, що рішенням Кіровського районного суду від 25.05.2018 року було зобов`язано зарахувати даний період як «строкову військову службу», натомість предметом даного спору є зобов`язання зарахувати, у тому числі, і період з 05.0.1993 року по 28.08.1996, як «військову службу», що є відмінною від терміну «строкової військової служби».

У листі ГУ ПФУ в Кіровоградській області повідомлено ОСОБА_2 про зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 6 статті 86 Закону період проходження військової підготовки на кафедрі військової підготовки Харківського державного технічного університету радіоелектроніки з 05.08.1993 по 28.08.1996, отже як на думку суду даний період не є спірним, оскільки відповідачем був зарахований до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність взагалі спору в частині зарахування до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, період проходження військової підготовки на кафедрі військової підготовки Харківського державного технічного університету радіоелектроніки з 05.08.1993 року по 28.08.1996 року (3 роки 24 дні), оскільки цей період був зарахований відповідачем.

Відсутність порушеного права є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

У даній справі належить з`ясувати наявність/відсутність правових підстав для зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 6 статті 86 Закону періоду його навчання у Харківському державному технічному університеті радіоелектроніки з 31.08.1992 року по 05.08.1997 року.

Згідно Диплому спеціаліста ЛВВС №014981 від 20 червня 1997 року реєстраційний номер 35 ОСОБА_1 закінчив Харківський державний технічний університет радіоелектроніки за спеціальність «комп`ютеризовані системи обробки інформації та управління» (а.с.35).

З інформацію Додатку до Диплома спеціаліста ЛВВС №014981 суд убачає, що позивач у 1992 році вступив до Харківського інституту радіоелектроніки ім. М.К. Янгеля (а.с.36).

У довідці Харківського національного університету радіоелектроніки від 16.11.2016 року №27/19-2789 зазначено про створення Харківського державного технічного університету радіоелектроніки на базі ХІРЕ (а.с.51).

Даний навчальний заклад є цивільним навчальним закладом і не відноситься до військових навчальних закладів. Дані обставини підтвердив позивач у судовому засіданні. Спеціальність, за якою він проходив навчання також не відноситься до військових спеціальностей.

Водночас на базі Харківського державного технічного університету радіоелектроніки була військова кафедра, на якій позивач проходив одночасно навчання у період з 05.08.1993 року по 28.08.1996 року (3 роки 24 дні).

Статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Так, відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

За змістом частини 6 цієї статті до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

- слідчими, суддями;

- на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

- у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

- на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

- на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

- військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

- відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

У Постанові Верховного Суду від19 серпня 2020 року у справі № 264/5989/16-судом зроблено правовий висновку про те, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти);
військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Позивач наполягав на тому, що період його навчання повинен бути зарахований до стажу, який дає право на пенсію, як військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти).

Аналізуючи дану норму закону суд дійшов висновку, що військовою службою є лише період навчання особи у вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки саме у статусі курсанта.
У розумінні Закону України «Про вищу освіту» курсанти є здобувачами вищої освіти.

Курсант - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого військового навчального закладу (вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання), військового інституту як підрозділу вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття вищої освіти за певним ступенем та якій присвоєно військове звання рядового, сержантського і старшинського складу або спеціальне звання рядового, молодшого начальницького складу або таке звання вона мала під час вступу на навчання. Статус курсанта може надаватися окремим категоріям осіб, які навчаються у невійськових вищих навчальних закладах, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого військового навчального закладу (вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання) з метою здобуття вищої освіти і має військове звання офіцерського складу або відповідне спеціальне звання середнього чи старшого начальницького складу, має статус слухача вищого військового навчального закладу (вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання).

Відповідно до чинної у 1992-1997 роках (період навчання позивача в Харківському державному технічному університеті радіоелектроніки) редакцією пункту 1 статті 25 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховуються курсантам як строкова військова служба.

Таким чином, для того, щоб період навчання позивача (окрім періоду навчання на військовій кафедрі) був зарахований до військової служби, позивач мав бути курсантом чи слухачем.

Позивач у період навчання з 31.08.1992 по 05.08.1997 року навчався як студент у цивільному ВНЗ, а не курсант чи слухач.

Крім того, суд зауважує, що позивач у позові, зазначаючи період, який належить зарахувати як військова служба з 31.08.1992 року, при цьому, згідно запису в трудовій книжці період навчання значиться як 01.09.1982 року (а.с.22).

Спірним, як на думку суду, та таким, що не підлягає задоволенню є і кінцевий період військової служби 05.08.1997 року, при тому, що дата закінчення навчання є 20.06.1997 рік дата видачі диплома (а.с.35). Обґрунтовуючи дату 05.08.1997 року позивач зазначив, що саме з цієї дати він був поставлений на військовий облік у Новгородківський військовий комісаріат (а.с.156). Тобто позивач вважав, що навіть після закінчення навчання в інституті він продовжував проходити військову службу, в розумінні Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу». Таке твердження взагалі не ґрунтується на нормах законодавства, оскільки позивач, як особа чоловічої статі у віці та стані, придатному до військової служби повинен обліковуватись у відповідному військовому комісаріаті за місцем його реєстрації.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Харківський державний інститут радіоелектроніки, в якому навчався позивач як студент, не мав статус військово-навчального закладу, а позивач не був курсантом, тому доводи його про те, що цей період (окрім періоду навчання на військовій кафедрі) відповідач мав зарахувати до періоду військової служби, є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення: в період з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року вислуги років не менше 24 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Тобто, для призначення пенсії за вислугою років законодавства визначило дві обов`язкові складові, як загальний стаж і стаж на посаді прокурора.

На день звернення позивача із заявою про призначення пенсії вислуга років, що дає право на пенсію згідно з частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», його загальний стаж, за обрахунками пенсійного фонду склав 22 роки 11 місяців 24 дні, у тому числі на посадах прокурора понад 17 років.

Отже, для призначення пенсії, у позивача недостатньо загального стажу, оскільки він менший ніж 24 роки і 6 місяців, при цьому стаж на посаді прокурора відповідає наявній кількості.

Проте при зверненні із заявою про призначення пенсії позивачем була дотримана лише одна із двох обов`язкових умов для призначення даного виду пенсії, що виключає можливість призначення пенсії за таких обставин, а відтак рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 23.09.2020 року №53 винесене на підставі та у межах повноважень, визначених законом.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугою років є необґрунтованими, а позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 23 частини 1 статті 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У позові позивачем також заявлено дві вимоги, які є похідними від позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 23.09.2020 року №53, а відтак також не підлягають задоволенню.

Згідно частин 1 та частини 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність спірного рішення є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а спірне рішення винесено правомірно із дотриманням усих вимог законодавства. Що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позовних вимог, підстави для присудження йому понесених судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області (вул. Соборна 4, м. Кропивницький, 25006; ).

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення суду складено 28.01.2021 року.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук