Справа № 520/18144/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 січня 2021 р. № 520/18144/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківського національного університету внутрішніх справ (проспект Льва Ландау, буд. 27,м. Харків,61080) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог, просить суд:

- Визнати незаконними дії Харківського університету внутрішніх справ (, 61080, м. Харків, пр-т Льва Ландау, 27) щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування винагороди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування винагороди є порушенням чинного законодавства. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Відповідач, копію ухвали про відкриття провадження отримав, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, проте правом подання відзиву не скористався.

Позивачем 06.01.2021 року подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій проси суд здійснювати розгляд справи в межах наступних позовних вимог, а саме визнати незаконними дії Харківського університету внутрішніх справ (, 61080, м. Харків, пр-т Льва Ландау, 27) щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування винагороди.

Суд дійшов висновку про прийняття заяви про зменшення позовних вимог та здійснення розгляду справи в межах заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

ОСОБА_1 в період з 20.02.1992 р. по 16.10.2000 р. та з 06.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ України (а.с. 6 - 7).

Згідно з п. 9 розділу ІХ Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 06.11.2015 року № 205 по о/с позивача було звільнено у запас Збройних сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів) (а.с. 8).

Вислуга років на день звільнення складала 21 рік 09 місяців 08 днів.

У відповідь на звернення позивача від 24.12.2019 року Харківський національний університет внутрішніх справ листом №1/4-237 від 27.01.2020 року повідомив, що одноразова грошова допомога при звільненні складається з наступних показників: посадовий оклад - 800,00 грн., оклад за спеціальним званням - 125,00 грн., надбавка за вислугу років - 323,75 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби - 624,38 грн., премія - 1123,88 грн.

Разом грошове забезпечення за місяць для нарахування одноразової грошової допомоги складає 2997,01 грн.

Таким чином одноразова грошова допомога позивача при звільненні розрахована: 2997,01 грн.*50%*21=31 468,61 грн., в т.ч. військовий збір (1,5%) - 472,03 грн., сума на руки - 30996,58 грн. А також з суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України було утримано, компенсована та перераховано до бюджету прибутковий податок у сумі 5684,72 грн.

Судом встановлено, що відповідачем при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні не врахував винагороду.

Не погоджуючись із такими діями суб`єкта владних повноважень, та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України "Про міліцію" (у редакції, чинній на момент звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ) форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (надалі - Закон № 2011-ХІІ).

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше

Право на одноразову допомогу при звільненні позивач набув у відповідності до статті 15 Закону № 2011-ХІІ.

Спірним питанням є склад грошового забезпечення військовослужбовців, яке повинно включатися при обрахунку розміру цієї допомоги.

Судом встановлено, що винагороду до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачу, не включено.

Суд враховує те, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 6 лютого 2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

З наданої позивачем довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 03.04.2020 року №4/344д, судом встановлено, що винагорода у розмірі 6800 виплачувалась лише у жовтні 2015 року, тобто вона не має характеру щомісячних виплат, а тому відповідач правомірно не врахував винагороду при розрахунку грошового забезпечення для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні.

Враховуючи те, що винагорода у розмірі 6800 грн. не є разовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується щомісяця, суд приходить до висновків, що відповідач діяв в межах чинного законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківського національного університету внутрішніх справ (проспект Льва Ландау, буд. 27,м. Харків,61080) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29 січня 2021 року

Суддя Бідонько А.В