Справа № 640/11004/20
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Київ № 640/11004/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши, в порядку спрощеного провадження, адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві
провизнання неправомірною відмови у перерахунку пенсії, зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірною відмови у перерахунку пенсії, зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії.

01.06.2020 позивачем через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог в якій пункту 2 прохальної частини позовної заяви вкладено в наступній редакції: "зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок мого щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2020 року у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, зазначеної у довідках ліквідаційної комісії Апеляційного суду міста Києва № 25/0403/20 від 30 січня 2020 року та № 51/0403/20 від 12 березня 2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.". Зазначені уточнення прийняті судом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є суддею у відставці та має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 90 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідок ліквідаційної комісії Апеляційного суду міста Києва від 30.01.2020 № 25/0403/20 та від 12.03.2020 №51/0403/20, водночас відповідач безпідставно відмовив у здійсненні з 01.01.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі зазначених довідок. Також позивач посилалась на рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмовий відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з огляду на те, що без проходження кваліфікаційного оцінювання на відповідність критеріям компетентності та доброчесності, а також без дотримання інших обов`язкових умов, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» на протязі щонайменше трьох років, суддя, навіть за наявності підстав для виходу у відставку, не може отримувати довічне утримання у розмірі, визначеному в статті 142 вказаного Закону, оскільки інше застосування положень частини 4 статті 143 зазначеного Закону від 02.06.2016 призвело б до того, що судді, які вийшли у відставку до 30.09.2016 і жодного дня не працювали в умовах, коли конституційні вимоги до судді суттєво підвищилися, отримували б грошове утримання у розмірі, більшому, ніж судді, які підтвердили відповідність цим вимогам (пройшли кваліфікаційне оцінювання) і відпрацювали в таких умовах щонайменше три роки. Також відповідач зазначив про те, що виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі суддівської винагороди суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, і працюють у тому самому судді, не містить ознак зменшення змісту або обсягу прав особи, оскільки відповідає оцінці допустимого рівня забезпечення суддів у відставці на підставі Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 та не зумовлює зменшення рівня розміру гарантій забезпечення у порівнянні з чинною на момент здійснення ними професійних повноважень.

Супровідним листом від 27.10.2020 №2600-0308-7/152308 відповідачем на виконання вимог ухвали суду повідомлено суд про те, що за результатами розгляду заяви позивача від 13.03.2020 проведено позивачу 17.03.2020 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці та надано суду документи на підтвердження відповідного факту.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Верховної Ради України від 25.12.2014 № 59-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судці Апеляційного суду м. Києва.

Наказом Апеляційного суду м. Києва від 12.01.2015 № 5-ОС відраховано ОСОБА_1 , суддю судової палати з розгляду кримінальних справ, зі штату судців Апеляційного суду м. Києва.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 22.12.2015 у справі № 758/7549/15-а за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання неправомірною відмови у перерахунку довічного грошового утримання та зобов`язання здійснити перерахунок, яке набрало законної сили 22.12.2015, позов задоволено та зобов`язано Управління пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок довічного грошового утримання згідно з частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 07.07.2010 та частини третьої статті 141 Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд», з 13.01.2015, встановивши його у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди ОСОБА_1 в розмірі 22776 грн. 60 коп.

Ліквідаційною комісією Апеляційного суді міста Києва ОСОБА_1 видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30.01.2020 № 25/0403/20 відповідно до якої станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 223 337,50 грн., у тому числі:

- посадовий оклад 131375,00 грн.;

- доплата за вислугу років 91 962,50 грн.;

- доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн.;

- доплата за науковий ступінь - 0,00 грн.;

- доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн.;

- щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" - 0,00 грн.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 31.01.2020 №796.

Ліквідаційною комісією Апеляційного суді міста Києва ОСОБА_1 видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.03.2020 № 50/0403/20 відповідно до якої станом на 01.01.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 58 961,10 грн., у тому числі:

- посадовий оклад 34 683,00 грн.;

- доплата за вислугу років 24 278,10 грн.;

- доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн.;

- доплата за науковий ступінь - 0,00 грн.;

- доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн.;

- щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" - 0,00 грн.

Ліквідаційною комісією Апеляційного суді міста Києва ОСОБА_1 видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.03.2020 № 514/0403/20 відповідно до якої станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 223 337,50 грн., у тому числі:

- посадовий оклад 131375,00 грн.;

- доплата за вислугу років 91 962,50 грн.;

- доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн.;

- доплата за науковий ступінь - 0,00 грн.;

- доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн.;

- щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" - 0,00 грн.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.03.2020 до якої додала довідку Ліквідаційної комісії Апеляційного суді міста Києва про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.03.2020 № 50/0403/20

Листом від 24.04.2020 № 2600-0308-8/50534 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 наступне: "За перерахунком пенсії Ви звернулися 31.01.2020 року. До заяви Ви надали довідку від 30.01.2020 року №25/0403/20 про розмір суддівської винагороди, визначений станом на 01.01.2020 року, видану Апеляційним судом міста Києва.

Оскільки на дату Вашого звернення чинними були положення пункту 25 розділу XII Закону № 1402, проводити Вам перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 30.01.2020 року №25/0403/20 відповідно частини третьої-четвертої статті 133 Закону № 2453, відсутні підстави.

Враховуючи зазначене у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно Вашої заяви від 31.01.2020 року Вам відмовлено.

Одночасно зазначаємо, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці буде здійснюватись при збільшенні розміру суддівської винагороди після 18.02.2020 року."

Позивач, вважаючи, що відповідач був зобов`язаний здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2020 у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, зазначеної у довідках ліквідаційної комісії Апеляційного суду міста Києва від 30.01.2020 № 25/0403/20 та від 12.03.2020 №51/0403/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою та пунктом 4 частини п`ятої статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України, підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою вказаної статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктами 22 та 23 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (в редакції чинній до 07.11.2019) визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

Законом України від 16.10.2019 №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07.11.2019, виключено пункти 22 і 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, і зокрема: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 № 10-рп/2008.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII зі змінами.

В пунктах 16 та 17 вказаного рішення Конституційним Судом України зазначено наступне: "16. Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання

(абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв?язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року

№ 3-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному

Законом № 1402.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

17. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої

статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України."

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 06.03.2019 у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з цим, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач з 01.01.2020, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, і підставою для такого перерахунку є зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди.

Позивач звернулася до відповідача з заявою від 31.01.2020 №796 до якої було додано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30.01.2020 № 25/0403/20 видану Ліквідаційною комісією Апеляційного суді міста Києва.

Листом від 24.04.2020 № 2600-0308-8/50534 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку їй пенсії.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що позивач звернулась з заявою щодо здійснення їй перерахунку довічного грошового утримання до 19.02.2020, тобто до виникнення й неї права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII суд дійшов висновку про те, що відповідачем було правомірно відмовлено позивачу у здійсненні відповідного перерахунку.

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що 13.03.2020 вона знову звернулась до відповідача з заявою про перерахунок їй довічного грошового утримання у зв`язку з збільшенням розміру суддівської винагороди до якої було додано довіку від 12.03.2020 № 50/0403/20.

Супровідним листом від 27.10.2020 № 2600-0308-7/152308 відповідач на виконання вимог ухвали суду повідомлено суд про те, що за результатами розгляду заяви позивача від 13.03.2020 до якої було додано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.03.2020 № 50/0403/20 видану Ліквідаційною комісією Апеляційного суді міста Києва їй проведено 17.03.2020 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020.

На підтвердження відповідного факту відповідачем надано суду інформацію з Підсистеми Призначення та Виплати Пенсії, якою підтверджується здійснення позивачу перерахунку довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Апеляційного суді міста Києва про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.03.2020 № 50/0403/20 відповідно до якої станом на 01.01.2020 згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 58 961,10 грн..

Позивач у позовній заяві просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2020 у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, зазначеної у довідках ліквідаційної комісії Апеляційного суду міста Києва № 25/0403/20 від 30.01.2020 та № 51/0403/20 від 12.03.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Доказів на підтвердження факту подання відповідачу довідки Ліквідаційної комісії Апеляційного суді міста Києва про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.03.2020 № 51/0403/20 позивачем суду надано не було, які і не було зазначено про наявність відповідного факту у позовній заяві.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 241, 243-246, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04071, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання неправомірною відмови у перерахунку пенсії, зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов