Справа № 520/7962/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 січня 2021 року Справа №520/7962/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області,

про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить:

- визнати дії ГУ ДПС у Харківській області у частині прийняття податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020 №6. №6, №6, №6 незаконними;

- скасувати рішення від 16.03.2020 №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №6 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №6 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №6 щодо порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з військового збору;

- скасувати вимогу про сплату боргу від 13.03.2020 №6.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем всупереч норм Податкового кодексу України. Зазначає, що фінансові витрати, відображені у видаткових касових ордерах підтверджуються звітами про відрядження до яких підкріплені квитанції, чеки на придбання палива, оплату доріг, паркінги, митне оформлення тощо. Оригінали видаткових касових ордерів були надані під час проведення перевірки, які інспектором проігноровані. Разом із запереченнями на акт перевірки, позивачем повторно були надані завірені копії видаткових касових ордерів вже окремими документами, проте на думку контролюючого органу, зазначені документи не можуть бути єдиною та безпосередньою підставою для формування витрат.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з неповною сплатою судового збору.

На виконання ухвали суду від 26.06.2020 позивачем усунуто недоліки 05.08.2020 шляхом долучення до матеріалів справи заяви та платіжного доручення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі №520/7962/2020.

Відповідачем 25.08.2020 до суду надано відзив на позовну заяву, згідно з яким ГУ ДПС в Харківській області просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що видаткові касові ордери не можуть бути єдиною та безпосередньою підставою для формування витрат, а свідчать про намір за рахунок таких операцій сформувати витрати виключно з метою мінімізації податку з доходів фізичних осіб.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу, слугували висновки контролюючого органу, викладені в акті «Про результати документальної планової виїзної перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення, та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 від 03.02.2020 №273/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 ».

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, позивач порушив норми:

- пункту 177.2, підпункту 177.4.5 пункту 177.4, підпункту 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, встановлено завищення витрат та заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 423 961,55 грн.. у тому числі за 2017 рік на 366 031,06 грн., за 2018 рік на 57 930,49 грн., що привело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 76 313,08 грн. у тому числі за 2017 рік на 65 885,59 грн. за 2018 рік на суму 10 427,49 грн.;

- пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 2 частини 1 статті 7, пункту 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та підпункту 3 пункту 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 у частині розрахунку суми чистого доходу для обчислення ЄСВ за 2016-2018 рік, а саме заниження ЄСВ на загальну суму 93 271.54 грн., у тому числі за 2017 рік на 80 526,83 грн., за 2018 рік на 12 744,71 грн.;

- підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, статті 176 Податкового кодексу України, яким передбачено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом, перевіркою донараховано військового збору у сумі 6 359.43 грн. у тому числі за 2017 рік на 5 490,47 грн., за 2018 рік на 868,96 грн.;

- пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, встановлено несвоєчасну сплату сум податкового зобов`язання визначену самостійно платником податків у поданих податкових деклараціях, а саме сума узгодженого податкового зобов`язань з військового збору за результатами річного декларування по строку 21.02.2019 року у сумі 2 096,23 грн. фактично сплачено 15.05.2019.

Як на підставу таких висновків, у акті перевірки зроблено посилання виключно на те, що позивач не надав під час на перевірки документів, які б підтвердили факт видачі готівкових коштів на відрядження працівників для виплати добових під час службового відрядження у сумі 423 961,55 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивачем до контролюючого органу подані заперечення на акт перевірки від 03.02.2020 №273/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 .

У листі відповідача від 11.03.2020 №4949/ФОП/20-40-33-06-17 «Про розгляд заперечення на акт перевірки», який в силу Податкового кодексу України є невід`ємною частиною акту перевірки, викладена інша позиція податкового органу, що надані видаткові касові ордери не можуть бути єдиною та безпосередньою підставою для формування витрат, а свідчать про намір за рахунок таких операцій сформувати витрати з метою мінімізації податку з доходів фізичних осіб.

На підставі названого акту перевірки ГУ ДПС у Харківській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення від 16.03.2020:

- №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- №6 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб,

- №6 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір,

- №6 щодо порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з військового збору;

та вимога про сплату боргу від 13.03.2020 №6.

Позивач 16.04.2020 звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України, у якій не погоджувався з актом та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, просив на проведенні додаткової позапланової перевірки та, у черговий раз надав копії всіх необхідних документів.

Рішеннями Державної податкової служби України від 19.05.2020 №16557/6/99-00-08-01-01-06 та від 15.06.2020 №19084/6/99-00-06-02-04-06 скарга позивача залишено без задоволення.

Позивач, вважаючи дії відповідача у частині прийняття податкових повідомлень-рішень та безпосередньо податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень на відповідність вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Спір між позивачем та відповідачем полягає у неврахуванні під час перевірки та розгляді заперечення на акт видаткових касових ордерів на видачу працівникам позивача готівкових коштів на відрядження, оскільки останній вважає, що надані видаткові касові ордери не можуть бути єдиною та безпосередньою підставою для формування позивачем відповідних витрат.

Порядок видачі готівкових коштів під звіт або на відрядження регулюється Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, що було чинним на час існування відповідних правовідносин до 29.12.2017 (далі по тексту - Положення №637), Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.2017 №148, чинним після 29.12.2017 (далі по тексту- Положення №148), Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 №59 (далі - Інструкція №59).

Відповідно до пунктів 1.2, 3.1, 3.4 Положення №637 касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку. Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів. Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Аналогічні норми права закріплені в пунктах 3, 23, 26 Положення №148.

Пункт 2.11 Положення №637 (пункт 19 Положення №148) регулює порядок видачі готівкових коштів під звіт або на відрядження. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути проводжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Відповідно до абзацу 5 цього пункту звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які мають бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити.

Таким чином, аналізуючи вказані норми права, суд приходить до висновку, що видатковий касовий є первинним документом, що засвідчує здійснення касової операції.

Відповідно до статті 121 Кодексу законів про працю України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку.

Відповідно до пункту 1 Інструкції №59, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Положеннями пункту 4 Інструкції №59 передбачено, що підприємство, що відряджає працівника, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час службового відрядження (авансом). Аванс відрядженому працівникові може видаватися готівкою або перераховуватися у безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток.

Відповідно до пункту 11 Інструкції №59, відрядженому працівникові перед від`їздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати. Після повернення з відрядження працівник зобов`язаний до закінчення п`ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку.

Судом з`ясовано та підтверджено матеріалами справи, що для забезпечення працівників позивача грошовими коштами на відрядження по Україні та за кордон протягом 2017-2018 років були складені видаткові касові ордери, які підтверджують видачу грошових коштів.

Після повернення з відрядження працівники позивача подали звіт про використання отриманих коштів.

Жодного зауваження щодо неналежного оформлення видаткових касових ордерів та звітів про відрядження в акті перевірки та розгляді заперечень на акт контролюючим органом не зазначено.

Згідно підпункту 177.4.4 пункту 177.4 статті 176 Податкового кодексу України (чинний на момент спірних правовідносин) до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Таким чином, видача грошових коштів на відрядження найманих працівників є витратами у силу підпункту 177.4.4 пункту 177.4 статті 176 Податкового кодексу України, а висновки акту перевірки у частині непідтвердження документально понесених витрат на відрядження та наявність порушень позивачем податкового законодавства є необґрунтованими, що в свою чергу свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення від 16.03.2020 №6 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб.

Що стосується донарахованих сум по податковому повідомленню-рішенню від 16.03.2020 №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску та податкового повідомлення-рішення №6 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, а також вимоги про сплату боргу від 13.03.2020 №6 слід зазначити, що вони є похідними від податкового повідомлення-рішення від 16.03.2020 №6 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, тож також є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.03.2020 №6 щодо порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з військового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Згідно із частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

На виконання цих норм права, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження неправомірності застосування до нього штрафу за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з військового збору, яку він самостійно задекларував у поданій декларації.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №6 є правомірним.

Водночас, позивач просить визнати дії Головного управління ДПС у Харківській області у частині прийняття податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020 №6. №6, №6, №6 незаконними.

З приводу цього, слід зазначити, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (підпункт 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Згідно з вимогами пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Таким чином, прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами перевірок прямо передбачено нормами Податкового кодексу України.

Як слідує із податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020 №6. №6, №6, №6, вони прийняті ГУ ДПС у Харківській області на підставі акту від 03.02.2020 №273/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення, та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, підписані посадовою особою ГУ ДПС у Харківській області та скріплені печаткою контролюючого органу.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, а отже позовна вимога у цій частині задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вулиця Пушкінська, 46, місто Харків, 61057, ) про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.03.2020 №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску на загальну суму 93 271,54 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №6 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 95 391,35 грн. (за податковими зобов`язаннями на суму 76 313,08 грн., за штрафними санкціями на суму 19 078,27 грн.).

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 №6 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 7 949,29 грн. (за податковими зобов`язаннями на суму 6 359,43 грн., за штрафними санкціями на суму 1 589,86 грн.).

Скасувати вимогу про сплату боргу від 13.03.2020 №6 на загальну суму 93 271,54 грн.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судовий збір у розмірі 3568,22 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят вісім гривень 22 копійки).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2021.

Суддя О.В. Ніколаєва