Справа № 200/4373/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року справа №200/4373/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 р. (рішення у повному обсязі складено та підписано 10 листопада 2020 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/4373/20-а (головуючий І інстанції суддя Арестова Л.В.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнати протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якій просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення: № від 28.03.2015, № від 11.05.2016, № від 11.05.2016, № від 12.05.2016, № від 12.05.2016, № від 12.05.2016, № від 12.05.2016 (т. 1 а.с. 1-9).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 200/4373/20-а позов задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення:

- № від 26.03.2015 року на суму 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.;

-№ від 11.05.2016 на суму 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.. 00 коп.;

- № від 11.05.2016 на суму 10 000 (десять тисяч) грн.. 00 коп.;

- № від 12.05.2016 на суму 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.;

- № від 12.05.2016 на суму 1 (одна) грн. 00 коп.;

- № від 12.05.2016 на суму 85 (вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.;

- № від 12.05.2016 на суму 15 881 (п`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Вирішено питання судових витрат (т. 2 а.с. 100-105).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ст.ст. 20, 54, 113, 14, 58, 57, 75, 81 Податкового кодексу України та зазначає, що наказ про проведення перевірки прийнято на підставі та у спосіб передбачений законом та з метою реалізації наданих повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства в частині ліцензування окремих видів господарської діяльності.

У зв`язку з несплатою позивачем узгоджених податкових зобов`язань контролюючим органом було сформовано податкову вимогу № 704-25 від 07.08.2015 року, яка була отримана особисто.

Відповідач звертає увагу на те, що звертався до суду з вимогою про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках на суму податкового боргу або його частини.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, письмових пояснень і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 1.04.2016 Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято наказ про проведення фактичної перевірки з 22.04.2016 на підставі ст. 19, ст. 20, ст. 75, ст. 80 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з метою дотримання вимог Податкового кодексу України, перевірку проводити тривалістю не більше 9 діб.

На підставі наказу ДФС у Донецькій області № 148 від 21.04.2016 та направлення на перевірку ГУ ДФС України у Донецькій області від 21.04.2016 року № 108, посадовими особами ГУ ДФС проведено 22.04.2016 фактичну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 74-76).

Наказ та направлення пред`явлено продавцю ФОП ОСОБА_2 22.04.2016 у 10.50. В акті перевірки зазначено, що перевірка проведена в присутності продавця ОСОБА_3 .

Акт перевірки містить запис про те, що 22.04.2016 об 10 год. 50 хв. при перевірці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було придбано горілку «Приватна Колекція», 0,5 л. за ціною 52 грн. та сигарети «Кент» за 23,10 грн. на загальну суму 75,10 грн., розрахункова операція продавцем через РРО не здійснена, чек не виданий. Ціна горілки повинна становити 54,90 грн., але вона менша за мінімальну. Крім того в магазині виявлено горілку «KING» без марки акцизу (т. 1 а.с. 118 - 124).

За результатами перевірки ГУ ДФС у Донецькій області складено Акт (довідку) від 27.04.2016 року № 31/05/99/14/05/ НОМЕР_1 , у якому зазначено, що під час перевірки встановлено порушення п.п.1, 2, 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», постанови КМУ № 957 від 30 жовтня 2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва», ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ст. 85, 226 Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 118-123).

Крім того, посадовими особами ГУ ДФС у Донецькій області складено Акт про відмову від отримання та підпису акту перевірки від 22.04.2016, 26.04.2016, 27.04.2016, відомість (рядки з 20-24 заполнені) (т. 1 а.с. 125-127).

На підставі цього Акту перевірки відповідач прийняв спірні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 11 травня 2016 року, яким вказано на порушення ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на суму 17000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 11 травня 2016 року, яким вказано на порушення п. 2 постанови КМУ № 957 від 30 жовтня 2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» на суму 10000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 12 травня 2016 року, яким вказано на порушення ст. 121 п. 121.1 абз. 1 Податкового кодексу України на суму 510 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 12 травня 2016 року, яким вказано на порушення ст. 3 п. 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 1 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 12 травня 2016 року, яким вказано на порушення ст. 3 п. 11 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 85 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 12 травня 2016 року, яким вказано на порушення ст. 3 п. 12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 15881 грн. (т. 1 а.с. 11-16).

За порушення вимог ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» на підставі протоколу про адміністративне правопорушення податковим органом прийняте податкове повідомлення - рішення № від 28 березня 2015 року, яким до ОСОБА_1 застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 17 000, 00 грн. (т. 1 а.с. 17).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 805/3193/16-а в частині стягнення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 28 березня 2015 року № у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. - відмовлено у зв`язку з тім, що вказане рішення прийнято на підставі протоколу про адміністративне порушення скоєне продавцем ОСОБА_4 , яка працює за сумісництвом в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зовсім іншої фізичної особи підприємця (т. 1 а.с. 18-26).

В протоколі про адміністративне правопорушення № 16/268 від 01.07.2016 за актом перевірки від 27.04.2016 № 31/05/99/14/05/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 зазначено про порушення ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ст. 26 Податкового кодексу України в частині реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразку. Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 11 липня 2016 року повернуто Волноваській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області для оформлення матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП, у зв`язку з тім що у протоколі не зазначено коли, де та саме що скоїла ОСОБА_1 , за таких обставин неможливо встановити наявність чи відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення. (т. 1 а.с. 27-30).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02 липня 2019 року скасовано постанову № 1 від 23.03.2015 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ольгінської селищної ради Волноваського району Донецької області про притягнення ОСОБА_4 до адміністравтиної відповідальності за ч. 1 ст. 155 КУпАП про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн., справу про адміністративне правопорушення закрито (т. 1 а.с. 31-33).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень № від 28.03.2015, № від 11.05.2016, № від 11.05.2016, № від 12.05.2016, № від 12.05.2016, № від 12.05.2016, № від 12.05.2016.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

За приписами підпунктів 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.18, 19-1.1.19, 19-.1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.6, 20.1.9 пунктів 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

У відповідностіі з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України окреслено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За унормуванням пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки. Відповідно до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки (п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України).

Зі змісту наказу № 148 від 21.04.2016 слідує, що фактична перевірка позивача проводиться з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (т. 2 а.с. 74-75).

Наведена у спірному наказі мета проведення фактичної перевірки позивача узгоджується з положеннями підпункту 75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, в якому визначені цілі такого виду перевірок.

Позивач стверджує про невідповідність спірного наказу цим вимогам, оскільки, на її думку, в ньому не зазначені підстави для її проведення, які передбачені у п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

Відповідач заперечує проти цього, зазначаючи, що в спірному наказі є посилання на ст. 75, ст. 80 Податкового кодексу України, як на підставу для проведення фактичної перевірки, яким передбачено проведення фактичної перевірки, а саме: це здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Саме цим відповідач обґрунтовує наявність передбаченої ст.80 Податкового кодексу України підстави для проведення фактичної перевірки позивача.

З такими доводами відповідача ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної погодитись не може та вважає, що згідно з п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися лише у разі отримання інформації про порушення особою вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, проте, відповідачем не вказано, яка інформація ним була отримана щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація надана. Взагалі відповідачем не надано жодного доказу отримання такої інформації/звернення.

Посилання відповідача на те, що за пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України достатньою самостійною підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення відповідачем функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів, суд першої інстанції вірно занотував помилковим, оскільки таке тлумачення цієї норми повністю нівелює необхідність існування інших передбачених у п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підстав для проведення фактичних перевірок дотримання вимог законодавства в цій сфері, адже такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі.

За таких обставин у спірному наказі від 21.04.2016 року № 148 відсутні визначені у п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підстави для проведення фактичних перевірок.

Пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Пунктом 85.7 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

За змістом п.85.6 ст.85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

У відповідності до п. 121.1. ст. 121 Податкового кодексу України ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 та її законні представники не були повідомлені позивачем про необхідність надати копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів.

Під час судового розгляду відповідачем не доведено, що саме ОСОБА_1 не надано до контролюючого органу під час податкового контролю оригіналів документів, як саме і не доведено, що вона взагалі була обізнана про проведенні такої перевірки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, регулюються Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР із змінами та доповненнями (далі за текстом - Закон № 481).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" (далі Постанова № 957) установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва згідно з додатком.

За вимогами Постанови № 957 мінімальні роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) та місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

У відповідності до додатку до Постанови № 957 мінімальна роздрібна ціна на 1 літр стовідсоткового спирту, що застосовується для роздрібної торгівлі горілкою (лікеро-горілчаними виробами) з 1 вересня 2015 року становить 274,50 грн.

Відповідальність за реалізацію алкогольних виробів за цінами нижчими за встановлені мінімальні передбачена положеннями абз. 13 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", згідно яких до суб`єкта господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями. горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за ціпами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних роздрібних цін, але не менше 10000 грн.

В Акті перевірки зазначено, що в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому провадить господарську діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , реалізовано 22.04.2016 року пляшку горілки "Приватна Колекція" (місткістю 0,5л., міцністю 40 %) за ціною 52 грн. (мінімальна встановлена роздрібна ціна 54,90 грн. - 274.50 грн. * 40 (міцність) *0,5 (літри): 100).

Разом з тим, придбання зазначеного товару не підтверджуєтеся ні поясненнями особи, яка начебто здійснила продаж горілки, ні фіскальним чеком. Наданні суду відповідачем фотографії горілки "Приватна Колекція", суд першої інстанції оцінив критично у зв`язку з тім, що неможливо встановити де вони зроблені, а у Акті перевірки не вказано, які саме фотографії були зроблені під час перевірки та якої продукції. Суд апеляційної інстанції таку оцінку вважає об`єктивною і погоджується з нею.

Щодо зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразку суд зазначає наступне.

Маркування алкогольних напоїв здійснюється в порядку визначеному ч. 1 ст. 11 Закону № 481/95-ВР, якою встановлено єдині вимоги до маркування алкогольної продукції та розливу її в тару.

Так, на лицьовій стороні етикетки кожної пляшки або самої пляшки (іншого посуду) алкогольних напоїв, що реалізуються в Україні вказується: загальна та власна назва виробу; найменування виробника; знак для товарів і послуг; географічна назва місця виготовлення виробу; вміст спирту (% об.); місткість посуду; вміст цукру; позначення нормативного документа (для продукції вітчизняного виробництва, призначеної для реалізації на території України). На видимій стороні етикетки, або конкретики, або корка, або пляшки (іншого посуду) виробу повинні бути зазначені дата виготовлення виробу, код суб`єкта господарювання або номер ліцензії на виробництво.

За унормуванням ст. 9 Закону № 481/95-ВР спирт етиловий, коньячний і плодовий, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, спирт-сирець виноградний, спирт-сирець плодовий, алкогольні напої та тютюнові вироби повинні відповідати вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні.

Алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

П.п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Пунктом 14.1.109 ст. 14 Податкового кодексу України окреслено, що маркуванням алкогольних напоїв є наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Під час фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вказано на те, що в реалізації знаходилась одна пляшка горілки «KING ROBERT» (місткістю 1л., міцністю 43 %), без марки акцизного податку встановленого зразку.

Питання щодо виготовлення, зберігання, продажу марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів врегульовані положеннями ст. 226 Податкового кодексу України.

Так, положеннями п.226.5, п.226.6 ст.226 Податкового кодексу України передбачено, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

Пунктом 226.3 ст.226 Податкового кодексу України встановлено, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Положенням про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. № 1251 (далі - Положення № 1251), передбачено, що підприємства - виробники та імпортери алкогольних напоїв і тютюнових виробів подають щомісяця до 10 числа територіальному органу ДФС для задоволення через два місяці потреби в марках за їх видами, платіжний документ на перерахування плати за марки з відміткою банку про дату виконання платіжного доручення та звіт про використання марок, придбаних попередньому місяці.

Марки згідно з п. 8 та 9 цього Положення продаються суб`єктам господарювання, які відповідно до законодавства є платниками акцизного податку з алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Плата за марки акцизного податку зараховується до державного бюджету і відповідно до бюджетного законодавства використовується виключно для фінансування витрат, пов`язаних з їх виробництвом, зберіганням та реалізацією.

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (п. 226.7 ст. 226 Податкового кодексу України).

Вважаються такими, що не марковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари. (п.226.9 ст.226 Податкового кодексу України).

Пунктом 226.10 ст. 226 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягають маркуванню:

- алкогольні напої і тютюнові вироби, які постачаються для реалізації магазинам безмитної торгівлі безпосередньо вітчизняними виробниками такої продукції за прямими договорами, укладеними між вітчизняними виробниками алкогольних напоїв і тютюнових виробів і власниками магазинів безмитної торгівлі. При цьому переміщення алкогольних напоїв і тютюнових виробів, що спрямовуються виробниками до магазинів безмитної торгівлі, здійснюється під митним контролем із застосуванням заходів гарантування доставки;

- алкогольні напої і тютюнові вироби, які ввозяться в Україну і розміщуються у митному режимі магазину безмитної торгівлі;

- еталонні (моніторингові) чи тестові зразки тютюнових виробів, які не призначені для продажу вроздріб і ввозяться на митну територію України акредитованими державними випробувальними лабораторіями та/або суб`єктами господарювання, які мають ліцензії на право виробництва відповідної продукції, для проведення досліджень чи випробувань (калібрування лабораторного обладнання, проведення дегустацій, вивчення фізико-хімічних показників, дизайну).

Відповідно до п.228.9 ст.228 Податкового кодексу України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Відповідальність за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразку передбачена положеннями абз.15 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідальність за вказаною нормою передбачено, у тому числі, не тільки за реалізацію алкогольних напоїв без марки акцизного податку, а й за зберігання таких напоїв без відповідної марки.

Під час судового розгляду справи судами встановлено, що знаходження зазначеної у Акті перевірки горілки «KING ROBERT» (місткістю 1л., міцністю 43 %), без марки акцизного податку встановленого зразку у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ні підтверджено жодними доказами. Так під час перевірки не була опитана продавець, у Акті не описано фотографії саме якої горілки було зроблено, а з наданих фотографій неможливо встановити де само вони зроблені.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідачем протиправно винесено спірне податкове повідомлення - рішення у частині штрафу в сумі 17 000,00 грн. за реалізацію алкогольних напоїв без марки акцизного податку встановленого зразку.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 805/3193/16-а, якою в частині стягнення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 28 березня 2015 року № у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. - відмовлено у зв`язку з тім, що вказане рішення прийнято на підставі протоколу про адміністративне порушення продавцем ОСОБА_4 , яка працює за сумісництвом в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зовсім іншої фізичної особи підприємця (т. 1 а.с. 18-26).

В протоколі про адміністративне правопорушення № 16/268 від 01.07.2016, згідно акту перевірки від 27.04.2016 № 31/05/99/14/05/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 вказано на порушення ст. 11 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ст. 26 Податкового кодексу України в частині реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразку. Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 11 липня 2016 року повернуто Волноваській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області для оформлення матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП у зв`язку з тим, що у протоколі не зазначено коли, де та саме що скоїла ОСОБА_1 , за таких обставин неможливо встановити наявність чи відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення (т. 1 а.с. 27-30).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02 липня 2019 року скасовано постанову № 1 від 23.03.2015 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ольгінської селищної ради Волноваського району Донецької області про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155 КУпАП про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн., справу про адміністративне правопорушення закрито (т. 1 а.с. 31-33).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАСУ обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З урахуванням наведеного у суду відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки спірні податкові повідомлення- рішення не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

За статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно прийняті податкові повідомлення-рішення № від 28.03.2015, № від 11.05.2016, № від 11.05.2016, № від 12.05.2016, № від 12.05.2016, № від 12.05.2016, № від 12.05.2016.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не вважаються переконливими з правової точки зору і є безпідставними, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 р. у справі № 200/4373/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 січня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв