Справа № 400/2957/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 р. № 400/2957/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Арбузинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса), пров. Каштановий, 18, смт. Арбузинка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55301
третя особа:Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправною бездіяльність Арбузинського раціонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі - Відділ або відповідач) з приводу повторної невидачі позивачу свідоцтва про народження;

зобов`язати Відділ повторно видати свідоцтво про народження ОСОБА_1 , на підставі актового запису № 8 в Книзі реєстрації народжень від 06.10.1993.

В якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_1 вказав Управління Держєавної міграційної служби України в Миколаївській області (надалі - Управління або третя особа).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 (рік народження - 1993), зокрема вказав, що свідоцтво про народження (наявність якого є обов`язковою умовою для оформлення паспорта громадянина України) було ним втрачено більш, ніж 10 років тому. Відповідач не задовольнив заяву позивача про повторну видачу свідоцтва про народження, посилаючись на відсутність у ОСОБА_1 паспорта (паспортного документа).

Як зазначив позивач, відсутність свідоцтва про народження унеможливлює оформлення паспорта, а умовою повторної видачі свідоцтва про народження є пред`явлення паспорта (паспортного документа). Законодавством України порядок вирішення такої ситуації не врегульований, при цьому неможливість для позивача отримати вказані документи перешкоджає йому вести нормальне життя, влаштуватись на роботу, зареєструвати шлюб тощо.

ОСОБА_1 , наполягаючи на задоволенні позовних вимог, послався на статтю 3 Конституції України, норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ.

Відділ позов не визнав, зазначив у відзиві (ар. с. 28-36), що діяв відповідно до затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» (надалі - Правила), якими встановлено, що видача свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану повторно видається за наявності паспорта (паспортного документа) заявника.

Відсутність у позивача паспорта (паспортного документа), як вказав Відділ, унеможливила ідентифікацію особи, тому відповідач «… жодним чином не міг бути упевненим у законному праві особи на отримання свідоцтва, що є неприпустимім, оскільки в цьому вбачається ризик неправомірної видачі документу особа, яка не має на це права та створення випадків незаконного його використання, що в свою чергу можу призвести до негативних правових наслідків та спричинити порушення законних прав та інтересів людини та громадянина, що є неприпустимим, оскільки держава гарантує їх захист … інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. При цьому, свідоцтво про державну реєстрацію актів цивільного стану видається у повній відповідності до актового запису цивільного стану. Таким чином, державою гарантується повний захист конфіденційної інформації, яка міститься у розпорядженні органів державної реєстрації актів цивільного стану у випадку, якщо буде встановлено, що суб`єкт звернення не має для цього визначеного законодавством права …».

Відповідач зауважив, що Правилами передбачена можливість повторної видачі свідоцтва представнику особи, яка має право на повторне отримання, у разі подання довіреності, посвідченої відповідно до Закону України «Про нотаріат», або документа, що посвідчує повноваження такого представника, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під час пред`явлення адвокатом ордера до нього обов`язково додається копія договору про надання правової допомоги, засвідчена у встановленому законодавством порядку.

Крім того, Відділ, з посиланням на відповідні норми законодавства, зазначив, що «… орган міграційної служби є єдиним органом в Україні, який уповноважений ідентифікувати особу (у випадку коли особу не буде ідентифіковано - проводити процедуру встановлення особи) та проводити документування особи паспортом або паспортним документом …». На думку відповідача, ситуація, в якій опинився позивач, має вирішуватись шляхом його звернення до органу міграційної служби з приводу отримання паспортного документа, що в подальшому дозволить ОСОБА_1 реалізувати право повторного отримання свідоцтва про народження.

Третя особа зазначила у поясненнях (ар. с. 22-24), що позивача «… паспортом громадянина України раніше документовано не було …», а обов`язковою умовою оформлення паспорта громадянина України вперше є надання особою свідоцтва про народження.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом, 29.05.2020 ОСОБА_1 подав до Відділу заяву про повторну видачу йому свідоцтва про народження (взамін втраченого).

У заяві (ар. с. 37) позивач вказав на відсутність паспорта.

Відділ листом від 29.05.2020 № 32-114-87 «Щодо надання роз`яснення», з посиланням на абзац другий пункту 4 розділу IV Правил, повідомив ОСОБА_1 , що відсутність паспорта (паспортного документа) є перешкодою у виконанні заяви про повторну видачу свідоцтва про народження (ар. с. 39).

До позовної заяви позивач додав копії:

свідоцтва про народження;

довідки Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (від 26.05.2020 № 183), в якій вказано, що ОСОБА_1 з 2008 року проживає без реєстрації на території ради;

свідоцтва про базову загальну середню освіту НОМЕР_1 , що було видано ОСОБА_1 20.06.2008 Добровеличківською загальноосвітньої школою-інтернатом І-ІІІ ступенів;

атестата про повну загальну середню освіту НОМЕР_4, що був виданий ОСОБА_1 30.06.2011 Арбузинським професійним аграрним ліцеєм;

диплома кваліфікованого робітника НОМЕР_3, що був виданий ОСОБА_1 30.06.2011 Арбузинським професійним аграрним ліцеєм;

картки фізичної особи - платника податків, що була видана ОСОБА_1 податковим органом 03.09.2008.

На вимогу суду Відділ надав «Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження» від 23.10.2020 № 7 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - Повний витяг, ар. с. 83-84)

У свідоцтві про народження (ар. с. 4) вказано, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кагарлик Новоархангельського району Кіровоградської області, про що 06.10.1993 Ганнівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області був внесений актовий запис № 08.

Така ж інформація міститься у Повному витягу.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Третя особа підтвердила, що «… Позивача паспортом громадянина раніше документовано не було …».

Пунктом 35 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (надалі - Порядок № 302) встановлена обов`язковість подання заявником (для оформлення паспорта громадянина України вперше) свідоцтва про народження.

Відповідно до абзаців першого і другого пункту 24 Порядку № 302, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

У разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді.

Таким чином, неподання заявником до органу ДМС свідоцтва про народження тягне за собою відмову в прийнятті документів.

Частиною першою статті 19 Закону України від 01.07.2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (надалі - Закон № 2398) встановлено, що повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представниками і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування.

У Законі № 2398 відсутня норма про те, що обов`язковою умовою повторної видачі свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану є пред`явлення заявником паспорта.

У частині п`ятій статті 9 Закону № 2398 зазначено, що правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Абзацами першим та другим пункту 4 розділу IV Правил встановлено, що повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану здійснюється за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. Свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану видається представникам зазначених установ за довіреністю установи та при пред`явленні документів, що посвідчують їх особу.

Свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану повторно видається за наявності паспорта (паспортного документа) заявника.

Відсутність у ОСОБА_1 паспорта є перешкодою в отриманні ним повторно свідоцтва про народження.

Суд встановив, що Відділ, під час розгляду заяви позивача, діяв відповідно до вказаної вище норми.

Проте, на думку суду, відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 є протиправною.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою цінністю. Права і свободи людини та гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належного документального оформлення проведеної державної реєстрації (частина перша статті 8 Закону № 2398).

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема:

на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

розсудливо;

пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

На думку суду, дії Відділу цим критеріям не відповідають.

Є цілком очевидним, що відмова у повторній видачі свідоцтва про народження (отримання якого дозволить в подальшому отримати паспорт), створює несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів позивача.

Виходячи з тексту відзиву, відповідач визнав, що задоволення заяви ОСОБА_1 потягнуло б за собою «… ризик неправомірної видачі документу особі, яка не має на це права та створення випадків його незаконного використання, що в свою чергу може призвести до негативних правових наслідків та спричинити порушення законних прав та інтересів людини та громадянина, що є неприпустимим …».

Іншими словами, ціль, на яку було спрямована відмова відповідача, - запобігти повторній видачі свідоцтва про народження ОСОБА_1 іншій особі (якщо припустити, що до Відділу звернувся не ОСОБА_1 ).

При цьому, будь-яких аргументованих сумнівів відносно того, що до Відділу з приводу повторної видачі свідоцтва про народження ОСОБА_1 звернулась не та особа, щодо якої було проведено державну реєстрацію акту народження, відповідач не висловив.

З урахуванням наведеного, суд встановив, що необхідний баланс між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача та ціллю (дотримання відповідного пункту Правил і запобігання неправомірній видачі свідоцтва про народження іншій особі), на досягнення якої було спрямована відмова, не був дотриманий.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач не використав повноваження з метою, з якою це повноваження надано, не врахував всіх обставин, що мають значення для вчинення дії, не використав критерій пропорційності, а відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 не може вважатись розсудливою.

Як вказано вище, Відділ у відзиві послався на абзац сьомий пункту 4 розділу IV Правил, згідно з яким допускається повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного права представнику особи, яка має права на повторне отримання свідоцтва.

Суд визнав недоречним посилання на цю норму. Представник позивача не може мати більше прав, ніж сам позивач, а наявність відповідного права позивача (з огляду на те, що він не може підтвердити, що актовий запис був складений саме відносно нього) Відділ заперечує.

Також суд відхилив доводи відповідача про те, що «… законодавством визначено чіткий порядок урегулювання ситуації, в якій опинився заявник ОСОБА_1 , механізм його документування …», оскільки орган міграційної служби має доступ до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, в тому числі, в частині формування повного витягу про народження, що є електронним відтворенням паперового носія актового запису цивільного стану, на підставі і у точній відповідності до якого видається відповідне свідоцтво.

Ідентифікація та процедура встановлення особи (під час яких органи ДМС використовують, зокрема, дані Державного реєстру актів цивільного стану громадян) проводяться органами ДМС після того, як працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС із використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру сформував заяву-анкету, а умовою формування заяви-анкети (пункт 25 Порядку № 302) є відповідність поданих заявником документів вимогам цього Порядку.

Відповідно, можливість доступу працівників органів ДМС до Державного реєстру актів цивільного стану громадян не звільняє заявника від обов`язку подати свідоцтво про народження.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Арбузинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) (пров. Каштановий, 18, смт. Арбузинка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55301, ідентифікаційний код за ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Арбузинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягає у незадоволенні заяви ОСОБА_1 від 29.05.2020 про повторну видачу свідоцтва про народження.

3. Зобов`язати Арбузинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) (пров. Каштановий, 18, смт. Арбузинка, Миколаївська область, 55301, ідентифікаційний код за ) повторно видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) свідоцтво про народження, відповідно до актового запису № 08, складеного 06.10.1993 Ганнівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Арбузинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) (пров. Каштановий, 18, смт. Арбузинка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55301, ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна