Справа № 460/7009/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2021 року м. Рівне №460/7009/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С. за участю секретаря судового засідання Чирук С.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Ігнатьо Б.Я.,

відповідача: представник Охман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №208783 від 08.09.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн.

Ухвалою суду від 28.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.10.2020 (а.с.35-37).

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 22.07.2020 за результатами проведення габаритно-вагового контролю належного позивачу транспортного засобу відповідачем зроблено безпідставний висновок про перевищення вагових параметрів. Позивач заперечує достовірність результатів зважування транспортного засобу через відсутність інформації про використаний засіб вимірювальний техніки та підтверджень його відповідності вимогам законодавства. Також вважає безпідставним застосування до нього санкцій за відсутність відповідного дозволу з огляду на те, що законодавством України видача відповідних дозволів на перевезення подільних вантажів, у даному випадку, солоду ячмінного, не передбачена. Стверджує, що при прийнятті спірної постанови відповідач порушив вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки використав форми актів, які не є уніфікованими в розумінні цього закону, та виніс спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08.09.2020 з пропуском встановленого строку у 5 робочих днів з моменту складення акта від 22.07.2020. За наведених обставин вважає, що спірна постанова прийнята не у спосіб, що визначений законодавством України, необґрунтовано та упереджено. З таких підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15.10.2020 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.44-45)

В підготовчому засіданні 27.10.2020 протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 24.11.2020 з підстав, визначених п.2 ч.1ст.205 КАС України (за клопотанням представника відповідача, причини першої неявки якого визнані судом поважними) (а.с.57-58).

Ухвалою суду від 30.10.2020 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.63-64)

06.11.2020 на адресу суду відповідачем надіслано відзив на позов, яким останній проти позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що 22.07.2020 під час проведення рейдової перевірки транспортних засобів контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено габаритно-ваговий контроль вантажного транспортного засобу належного позивачу. За результатами такого контролю транспортного засобу марки (з причепом) DAF, номерний знак НОМЕР_1 встановлено, що навантаження на одиночну вісь склало 11.90 тон при нормативно допустимому - 11 т., про що свідчить відповідний талон. Зважування проводилося вагами автомобільними тензометричними типу "Лахта-У" СВ-80000А/18. На засіб вимірювальної техніки видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 02.08.2019 № П40М1 1305219 з терміном дії до 02.08.2020. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ EN 45501:2016 та експлуатаційної документації фірми-виробника. Отже, вага якою проводилося зважування транспортного засобу є справною і такою, що відповідає вимогам законодавства. На підставі талону про зважування від 22.07.2020, контролюючими особами відповідача було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.07.2020 № 048412. Також було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 024952 від 22.07.2020. Відсутність дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами загального користування з перевищенням вагових обмежень відображено в акті проведення перевірки від 22.07.2020 № 238408. Водій ОСОБА_2 ознайомився із складеними матеріалами, підписав акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, підписав акт перевірки та зауважив, що з результатами зважування не згодний. Відповідач зазначає, що жодних виключень, застережень чи обмежень у видачі дозволів (з огляду на те чи подільний вантаж чи неподільний) на рух автомобільними дорогами великоваговим та/або великогабаритних транспортним засобом законодавством України не передбачено (відсутня пряма норма закону чи підзаконного акту). Справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт була розглянута начальником Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області без участі ОСОБА_1 , хоча останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач вказує, що форми документів затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 422, наказом Мінінфраструктури та МВС №1007/1207 та Постановою Кабінету Міністрів України № 1567. Вимог щодо зазначення у цих документах будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, не передбачено. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає спірну постанову правомірною, а тому просила в задоволені позову відмовити повністю.

24.11.2020 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні 24.12.2020.

У судовому засіданні, призначеному на 124.12.2020, представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та заявах по суті справи. Просив позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні 24.12.2020 представник відповідача проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила повністю відмовити у задоволені позовних вимог. В судовому засіданні 24.12.2020 протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 14.01.2020 у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів від відповідача.

В судовому засіданні 14.01.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив таке.

22.07.2020 контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на перевірку № 000209 від 17.07.2020, та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (а.с.98, 99) на а/д Київ-Чоп 36 км +500 м проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів, в межах якої здійснювався габаритно-ваговий контроль вантажних транспортних засобів.

Під час такої перевірки був зупинений транспортний засіб марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , з напівпричепом "WEIGHLIFTER", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , що належать ОСОБА_3 , вантаж - солод ячмінний, під керуванням водія ОСОБА_2 .

Водій вказаного транспортного засобу, ОСОБА_2 , надав для перевірки посадовим особам Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки наступні документи: посвідчення водія відповідної категорії серії НОМЕР_5 ; свідоцтва про реєстрацію ТЗ марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та ТЗ напівпричепу "WEIGHLIFTER", реєстраційний номер НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , товарно-транспортну накладну від №258909 (а.с.85).

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідачем встановлено, що осьове навантаження на одиночну вісь становить 11,90 т, при допустимих 11,00 т.

Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування від 22.07.2020, час зважування 1:10 год. (а.с.84).

На підставі талону про зважування від 22.07.2020, контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено довідку про результати габаритно-вагового контролю від 22.07.2020 №048412, якою зафіксовано навантаження на осі, тон: 1) 6,38; 2) 11,90; 3) 6,78, повна маса транспортного засобу 39,06 тон (а.с.82).

22.07.2020 Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.07.2020 №238408, згідно з яким під час перевірки виявлено порушення: "перевезення вантажів з перевищенням вагових параметрів, визначених у п. 22.5 ПДР, а саме: осьове навантаження на одиночну вісь 11,90 т" (а.с.80). Водій в акті перевірки зазначив, що з результатами зважування незгідний.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідностями фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №024952 від 22.07.2020 (а.с.81).

31.08.2020 начальником Управління Укртрансбезпеки в Рівненській області на адресу позивача надіслано письмове повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 08.09.2020 о 10:00 год. (а.с.78,79). Вказане повідомлення отримане позивачем 01.09.2020 (а.с.78)

04.09.2020 представником позивача на адресу відповідача надіслані письмові заперечення щодо правопорушення, описаного в акті проведення перевірки №238408 від 22.07.2020, які отримані останнім 07.09.2020 (а.с.86-89).

08.09.2020 керівником Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, складено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 08.09.2020 №208783, якою до позивача за порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" на підставі абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", у зв`язку із перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, застосовано штраф у сумі 8500,00 грн. (а.с.76,77).

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-ІІІ) державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (надалі - Порядок №1567).

Згідно з п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

За приписами п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п.14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік питань, що з`ясовується під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено: перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 48 Закону України №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

За змістом ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 № 2862-ІV, рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 затверджені Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Згідно з п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Пунктом 4 Правил № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з пунктом 16 Порядку №1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Також положеннями п.3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з п.16-18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до п.28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Матеріалами справи підтверджується, що 22.07.2020 посадовими особами відповідача був проведений габаритно-ваговий контроль належного позивачу транспортного засобу, що передбачало визначення його фактичної маси із застосуванням зважувального обладнання.

Після проведення зважування було сформовано талон від 22.07.2020 (час зважування 01:10 год.), згідно з яким загальна маса транспортного засобу з вантажем становила 39,060 т, а на одиночну вісь 11,90 т.

Відповідно до п.20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пунктом 21 Порядку №1567 визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт, посадовими особами, які провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом).

Як слідує з матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки щодо транспортного засобу позивача посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.07.2020 №238408.

В акті зафіксовано порушення вимог пункту 22.5 ПДР, а саме: навантаження на одиночну вісь вантажного автомобіля становить 11,90 т, що перевищує встановлену норму понад 5%.

При цьому, водієм зроблено письмові застереження в акті, що з результатами зважування не згідний. Разом з цим, обґрунтувань та причин такої незгоди ним в акті не зазначено.

Водночас перевіркою зафіксовано, що документи, передбачені ч.4 ст.48 Закону № 2344-ІІІ (дозвіл або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів) у водія автомобіля під час проведення рейдової перевірки відсутні.

В силу приписів абз.14 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ, відсутність в автомобільного перевізника вищевказаних документів, за умови перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5%, є достатньою правовою підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що розмір штрафу в сумі 8500,00 грн. відповідає вимогам абз.14 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення, суд виходить з такого.

З приводу зауважень представника позивача щодо фізичних властивостей вантажу (солоду ячмінного), який є сипучим (подільним), то суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" від 14.10.1997 №363 (далі - Правила № 363), на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Так, відповідно до пп. 8.14-8.15 Глави 8 Правил № 363, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з п. 12.1 Глави 12 Правил № 363 при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 Глави 12 Правил № 363 визначено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Також пунктом 8.20 Глави 8 Правил № 363 передбачено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у ПДР (п. 8.21 Глави 8 Правил № 363).

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Тобто, обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху покладається на водія, який перевозить вантаж. Водночас зміщення вантажу і, як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням вимог чинного законодавства.

Таким чином, оскільки навантаження на одиночну вісь склало 11,90 т при допустимих 11 т, тобто понад 7% від нормативних параметрів, суд погоджується з правомірністю застосування відповідачем оспорюваного адміністративно-господарського штрафу.

Стосовно аргументів позивача про відсутність обов`язку у спірному випадку (при перевезенні подільного, сипучого вантажу) отримувати дозвіл на рух автомобільними дорогами при перевищенні встановлених законодавством габаритно-вагових норм, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні вимоги містяться у частині другій статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, відповідно до змісту якої , з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України..

Суд звертає увагу, що у цих положеннях законодавець не встановив жодних винятків щодо обов`язкової наявності дозволу на рух в залежності від виду вантажу, який перевозиться (подільний, неподільний вантаж, сипучий вантаж, рідини тощо), тобто, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі виникає у разі перевищення транспортним засобом вагових та габаритних параметрів над нормативними незалежно від виду вантажу.

Щодо аргументів позивача стосовно зважувального обладнання, яке було задіяне у габаритно-ваговому контролі транспортного засобу позивача, то матеріали справи свідчать, що зважування проводилося вагами автомобільними тензометричними типу "Лахта-У" СВ-80000А/18, які належать КП «Киевдорсервис» (нині, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - КП «Центр організації дорожнього руху») (а.с.156).

Відповідно до п.12, 13 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Судом встановлено, що на вищевказаний засіб вимірювальної техніки ДП «Київським обласним науково-виробничим центром стандартизації, метрології та сертифікації» ( ДП «Київоблстандартметрологія» видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 02.08.2019 № П40М11305219 з терміном дії до 02.08.2020 (а.с.101). За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ ЕN 45501:2016 та експлуатаційної документації фірми-виробника (а.с.101, 143-156). Отже, станом на 22.07.2020 (дата проведення зважування транспортного засобу позивача) засіб вимірювальної техніки відповідав загальним технічним вимогами державних стандартів.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічним засобом, що пройшов повірку, має відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку із чим є придатним до застосування. Відтак, доводи позивача, що результати контрольного заходу можуть бути спотвореними, не відповідають обставинам справи та спростовуються доказами, долученими відповідачем до матеріалів справи.

Аналогічний висновок щодо оцінки таких обставин викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 09.08.2019 в справі № 819/586/16.

Також, суд зауважує, що нормами чинного законодавства не передбачено обов`язкового пред`явлення водію транспортного засобу при здійсненні габаритно-вагового контролю документів щодо відповідності зважувальних приладів встановленим стандартам. Іншими словами, ненадання посадовими особами управління Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю вказаної документації не свідчить про протиправність їхніх дій та відсутність права використовувати відповідне зважувальне обладнання.

З приводу посилання позивача на те, що матеріали перевірки не містять інформації про засіб вимірювальної техніки, яким проводилось зважування, суд зазначає, що реквізити Акта перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом затверджені додатком №3 до Порядку №1567; форма і реквізити Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю затверджені додатком №1 до Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 №1007/1207. Зазначені документи, складені відповідачем за встановленими цими нормативно-правовими актами формами, затвердженими реквізитами яких не передбачається внесення інформації щодо засобу вимірювальної техніки.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем вимог ч.15 ст. 4 та ч.7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», які полягають у незастосуванні уніфікованої форми акту та складення постанови з пропуском встановленого строку у 5 робочих днів з моменту складення акта проведення перевірки №238408, то такі є хибними, і відхиляються судом як безпідставні, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 16-1 Закону "Про транспорт" (далі - Закон N 232/94) державний нагляд (контроль) за діяльністю суб`єктів господарювання, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів (у тому числі небезпечних), юридичних та фізичних осіб проводиться шляхом планових, позапланових, рейдових перевірок (перевірка на дорозі).

Частинами 14-18 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Як зазначалося судом раніше, згідно з пунктом 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у спірних правовідносинах 22.07.2020 контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі направлення №000209 від 17.07.2020 та щотижневого графіку рейдових перевірок від 17.07.2020 (а.с.98,99) проводилася саме рейдова перевірка, процедуру проведення якої визначено Порядком №1567, а не планова чи позапланова перевірка відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V.

Жодних доказів того, що 22.07.2020 територіальним органом Укртрансбезпеки проведено іншу, аніж рейдову перевірку, в межах якої здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, і за наслідками якої до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф згідно з спірною постановою, матеріали справи не містять, позивачем не надано і судом не встановлено.

За наведених обставин, у суду відсутні будь-які правові підстави вважати, що у спірних правовідносинах відповідачем порушено вимог ч.15 ст. 4 та ч.7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», позаяк такі останніми не регулюються.

Решта доводів та аргументів учасників справи, не спростовують викладених висновків суду і не мають значення для правильного вирішення судового спору по суті.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500 грн. від 08.09.2020 №208783 прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що визначені чинним законодавством, відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим є правомірною, а відтак не підлягає скасуванню.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 слід відмовити.

Підстави для застосуванні положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, буд.14,м. Київ, 03135, ) про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08.09.2020 №208783 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

.Повний текст рішення складений 25 січня 2021 року.

Суддя Н.С. Гудима