Справа № 460/7756/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2021 року м. Рівне №460/7756/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не призначення йому пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити й виплачувати з 14 вересня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю та станом на 01.01.1993 та прожила в цій зоні не менше чотирьох років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи. Вважає протиправною бездіяльність відповідача в частині не призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Наголосив, що ним подано всі необхідні документи для призначення вказаної пенсії. Зазначає, що така відмова є протиправною, та незаконною, оскільки він з 19.09.1986 по 02.02.1990 та з 02.02.1990 по 30.06.2000, з 17.10.2000 по даний час проживає у зоні посиленого радіологічного контролю. В цілому на території посиленого радіологічного контролю позивач прожив більше 30 років поспіль. З огляду на наведене, позивач просив суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі(а.с.1-5).

Ухвалою суду від 23.10.2020 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено про розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що позивач немає права на призначення пенсії, оскільки період проживання та роботи в зоні посиленого радіологічного контролю становить 1 рік 9 місяців 2 дні. Відповідно до довідки КП «Добробут» Малинської міської ради від 18.03.2020 № 596, період проживання позивача з 19.09.1986 у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 - 6 років 3 місяці 13 днів. Водночас, відомості про такий період проживання у зоні з 19.09.1986 по 26.11.1992 суперечать відомостям про періоди роботи з вересня 1986 року по травень 1992 року. А тому ці період не підлягають зарахуванню для визначення права на призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку. Крім того, позивач не звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії встановленої форми, а тому подані документи розглядалися в порядку звернення громадян. З підстав наведених у відзиві, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю (а. с. 41-43).

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював з 15.04.1996 по 17.12.1999 у ВАТ «Малинська СПМК-9» водієм (а.с.17).

Також позивачем надані документи, які містять відомості про періоди його роботи:

- з 03.10.1984 по серпень 1986 року - робота на Ясногірському гранкар`єрі Сарненського району, згідно із копіями архівних довідок від 31.01.2019 № 88, № 88а(а.с.10, 11);

- з квітня 1988 року по травень 1992 року - робота у Вінницькому СУ № 126 траста «Центростальконструкція», згідно із архівною довідкою від 27.02.2019 № Л-24-16776/24-30(зворот. бік а.с.42);

- 20.03.1992 по 26.11.1992 - робота в Радомишильському управлінні осушувальних систем, згідно із довідкою Радомишильського міжрайонного управління водного господарства від 18.04.2018 № 01-111(а.с.13).

Довідкою КП «Добробут» Малинської міської ради від 18.03.2020 № 596 стверджено, що ОСОБА_1 дійсно був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 з 19.09.1986 по 02.02.1990, АДРЕСА_2 з 02.02.1990 по 30.06.2000(а.с.6).

Довідкою про реєстрацію місця проживання від 14.09.2020 № 3309-04 стверджується, що з 17.10.2000 по даний час позивач зареєстрований у АДРЕСА_3 (а.с.8).

14.09.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою та додатками про призначення пенсії, із зниженням пенсійного віку, згідно із ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(а.с.21).

Листом від 29.09.2020 за № 7968-7940/Л-02/8-1700/20 відповідачем повідомлено позивачу, що у нього немає права на призначення пенсії, оскільки період проживання та роботи в зоні посиленого радіологічного контролю становить 1 рік 9 місяців 2 дні. Відповідно до довідки КП «Добробут» Малинської міської ради від 18.03.2020 № 596, період проживання позивача з 19.09.1986 у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 - 6 років 3 місяці 13 днів. Водночас, відомості про такий період проживання у зоні з 19.09.1986 по 26.11.1992 суперечать відомостям про періоди роботи з вересня 1986 року по травень 1992 року. А тому ці період не підлягають зарахуванню для визначення права на призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку. Крім того, позивач не звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії встановленої форми, а тому подані документи розглядалися в порядку звернення громадян. А тому відсутні підстави для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.22-23).

Не погоджуючись з діяннями відповідача в частині не призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон України №1058-ІV від 09.03.2003) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 13 Перехідних положень Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Тобто, вказаними нормами надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України №1058-ІV від 09.03.2003 або спеціальним Законом України №796-XII від 28.02.1991.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон України №796-XII від 28.02.1991 ).

Згідно із ст.55 Закону України №796-XII від 28.02.1991, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" , за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991 передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина (2 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991 - є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні гарантованого добровільного відселення в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 року у справі №205/4589/16-а, та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суду слід зазначити, що вимогу щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 4 років станом на 01 січня 1993 року, необхідно пов`язувати з моментом аварії, а саме вказаний період проживання слід обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони гарантованого добровільного відселення, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на ЧАЕС.

Підпунктом 5 п. 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) зазначено, документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював з 15.04.1996 по 17.12.1999 у ВАТ «Малинська СПМК-9» водієм (а.с.17).

Також у матеріалах справи містять відомості про періоди роботи позивача: з 03.10.1984 по серпень 1986 року - робота на Ясногірському гранкар`єрі Сарненського району, згідно із копіями архівних довідок від 31.01.2019 № 88, № 88а(а.с.10, 11); з квітня 1988 року по травень 1992року - робота у Вінницькому СУ № 126 траста «Центростальконструкція», згідно із архівною довідкою від 27.02.2019 № Л-24-16776/24-30(зворот. бік а.с.42); 20.03.1992 по 26.11.1992 - робота в Радомишильському управлінні осушувальних систем, згідно із довідкою Радомишильського міжрайонного управління водного господарства від 18.04.2018 № 01-111(а.с.13).

Натомість, довідкою КП «Добробут» Малинської міської ради від 18.03.2020 № 596 стверджено, що ОСОБА_1 дійсно був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 з 19.09.1986 по 02.02.1990, АДРЕСА_2 з 02.02.1990 по 30.06.2000(а.с.6). Довідкою про реєстрацію місця проживання від 14.09.2020 № 3309-04 вказано, що з 17.10.2000 по даний час позивач зареєстрований у АДРЕСА_3 (а.с.8).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", місто Малин Малинського району Житомирської області та м. Кузнецовськ (Вараш) Володимирецького району Рівненської області відносилися до зони посиленого радіологічного контролю.

Посилання відповідача на обставини, щодо факту роботи ОСОБА_1 у спірний період поза межами зони посиленого радіологічного контролю, як на підтвердження фактичного не проживання позивача в місті Малин Малинського району Житомирської області у період з 03.10.1984 по серпень 1986 року - робота на Ясногірському гранкар`єрі Сарненського району; з квітня 1988 року по травень 1992 року - робота у Вінницькому СУ № 126 траста «Центростальконструкція»; 20.03.1992 по 26.11.1992 - робота в Радомишильському управлінні осушувальних систем, суд оцінює критично та відхиляє з огляду на те, що відповідно до Порядку №22-1 для підтвердження періоду проживання на територіях радіоактивного забруднення приймаються виключно довідки, видані органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відтак, трудова книжка не відноситься до документів, які можуть підтверджувати період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні гарантованого добровільного відселення або поза її межами.

Таким чином, суд вважає, що дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю, що підтверджено відповідною довідкою органу місцевого самоврядування.

При цьому, довідка КП «Добробут» Малинської міської ради від 18.03.2020 № 596 стверджено, що ОСОБА_1 про період проживання в м. Малині з 19.09.1986 по 02.02.1990, з 02.02.1990 по 30.06.2000, видана на підставі поквартирних карт, військового квитка.

Таким чином, твердження відповідача щодо періоду роботи позивача з 19.09.1986 по 26.11.1992 поза межами зони посиленого радіологічного контролю, не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю у вказаний період.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не призначення позивачу пенсії на зі зменшенням пенсійного віку та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити й виплачувати з 14.09.2020 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Твердження відповідача щодо недотримання позивачем встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка, суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, оскільки зі змісту заяви позивача від 14.09.2020 слідує, що вона містить всю необхідну інформацію, а відповідач в листі від 29.09.2020 за № 7968-7940/Л-02/8-1700/20 не зазначав недостатність відомостей або про відсутність документів, які необхідні для належного розгляду заяви про призначення пенсії.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.

У цьому контексті суд також враховує висновок Верховного Суду, що викладений у постанові від 27.11.2019 року у справі №748/696/17, відповідно до якого у випадку коли заява очевидно дає змогу оцінити намір заявника (пенсіонера), відмова у її розгляді по суті з огляду на невідповідність встановленій формі вважатиметься надмірним формалізмом, наслідком чого є порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Крім цього, як зі змісту листа відповідача від 29.09.2020 за № 7968-7940/Л-02/8-1700/20 так і зі змісту відзиву на позовну заяву судом встановлено, що відповідач однозначно був обізнаний про намір позивача щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а не реалізувати передбачене нормами Закону України "Про звернення громадян" загальне право направляти звернення у вигляді заяви довільної форми органу державної влади. Також суд звертає увагу, що листом відповідачем не лише здійснено роз`яснення норм законодавства, а й чітко вказано на підставу для не призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволенню.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на це, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 840,80грн., який сплачений відповідно до чеку Укрпошти ПН55 від 15.10.2020 (а.с.27).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити й виплачувати ОСОБА_1 з 14.09.2020 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 липня 2021 року.

Суддя Д.П. Зозуля