Справа № 161/16653/20
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/82/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участі:

представника позивача Столяра М.В.

представника відповідачів Кухарської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції м. Києва Курія Володимира Богдановича, Департаменту Патрульної Поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

16.10.2020 року позивач через свого представника звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 28.09.2020 року відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 1АВ № 00943606, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (далі постанова). Із оскаржуваної постанови слідує, що 28.09.2020 року о 12 год. 59 хв. за адресою: 66 км. + 250 м. а/д М 06 Київ-Чоп, зафіксовано транспортний засіб ВМW 530 XD д.н.з. НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год., чим порушила пункт 12.9 (б) ПДР України. Вважає постанову незаконною, оскільки на той момент за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_2 . Враховуючи наведене, а також ту обставину, що оскаржувана постанова була фактично отримана ним 07.10.2020 року, просить суд поновити йому строк на звернення до суду з даним позовом, постанову визнати протиправною та скасувати її, а провадження у справі відносно нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Про поновлення процесуального строку на звернення до суду з вищевказаним адміністративним позовом представником позивача була подана відповідна заява від 22.10.2020 року (а.с. 18-19).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2020 року провадження у вищевказаній справі було відкрито, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 21).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2020 року було задоволено клопотання представника відповідачів Кухарської О.В. про продовження строку для подачі відзиву; строк подачі відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 продовжено до 20.11.2020 року включно .

19.11.2020 року від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання заперечує щодо задоволення адміністративного позову у повному обсязі виходячи з наступного. Так, 28.09.2020 року о 12 год. 59 хв. за адресою: 66 км. + 250 м. а/д М 06 Київ-Чоп, зафіксовано транспортний засіб ВМW 530 XD д.н.з. НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год., чим порушила пункт 12.9 (б) ПДР України. За вказане правопорушення, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідальну особу ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 040-1219, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». В свою чергу, особу позивача, як особу, яка вчинила правопорушення, було встановлено у відповідності до вимог ст. 14-2 КУпАП, а тому доводи останнього про неправомірністю його притягнення до адміністративної відповідальності є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Крім того, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, позивач вказує, що оскаржувану постанову він отримав 07.10.2020, однак дана інформація не підтверджена жодними доказами. При цьому, 29.09.2020 року ОСОБА_1 було сплачено штраф, що свідчить про намагання позивача ввести суд в оману та уникнути адміністративної відповідальності. У задоволенні позову просить відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухвши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Як встановлено судом, оскаржувану постанову ОСОБА_1 було фактично отримано 07.10.2020 року. Доказів іншого стороною відповідачів суду надано не було.

Так, суд не приймає доводи сторони відповідача про ту обставину, що ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову раніше, аніж у зазначений ним день, виходячи з наступного.

Як вбачається із конверту, який був адресований ДПП НП України, на ньому міститься вихідний штамп, датований 02.10.2020 року, а тому сам по собі факт сплати позивачем 29.09.2020 року на підставі оскаржуваної постанови штрафу, жодним чином не свідчить про отримання останнім тексту оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, на постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, можуть бути оскаржені протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Із наведеного слідує, що законодавець пов`язує початок перебігу строку на оскарження саме з моменту отримання постанови, а не з моменту сплати штрафу на підставі такої.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, а також обставини, якими сторона позивача обґрунтовує поважність причини пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Судом встановлено, що 28.09.2020 року інспектором ДПП м. Києва Курієм В.Б., було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 1АВ № 00943606, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 28.09.2020 року о 12 год. 59 хв. за адресою: 66 км. + 250 м. а/д М 06 Київ-Чоп, зафіксовано транспортний засіб ВМW 530 XD д.н.з. НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год., чим порушила пункт 12.9 (б) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 7).

Відповідно до п 12.9 «б» водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, 14.04.2015 року було прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи..

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14.11.2018 року № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи -лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи -лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14'2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил.

Отже, оскаржувана постанова відносно ОСОБА_1 була винесена як на власника (належного користувача) транспортного засобу ВМW 530 XD д.н.з. НОМЕР_1 , тобто на підставі ч. 1 ст. 14-2 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та ЗУ «Про ратифікацію Конвенції» від 17.07.1997 року, Конвенція про захист прав людини та основних свобод та протокол до неї, є частиною національного законодавства України. Вимогами ст. 6 ЄКПЛ та ст. 2-4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративне правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертизи та залучення свідків, право бути повідомленим про час та місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те, що особа має право бути негайно і детально проінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Керуючись положеннями вищевказаних законів, КАС Україні та в контексті Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними (ст. 21).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що 28.09.2020 року о 12 год. 59 хв. за адресою: 66 км. + 250 м. а/д М 06 Київ-Чоп, належним йому транспортним засобом ВМW 530 XD д.н.з. НОМЕР_1 , керував ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 суду пояснив, що саме він керував транспортним засобом ВМW 530 XD д.н.з. НОМЕР_1 , 28.09.2020 року о 12 год. 59 хв. на трасі М 06 Київ-Чоп, оскільки їздив по особистих справах з м. Луцька до м. Київ. Вказаний транспортний засіб належить його товаришу позивачу ОСОБА_1 , який останній передав йому у тимчасове користування. Припускає, що під час керування транспортним засобом він міг порушити ПДР України.

Об`єктивні дані, якій б свідчили про зацікавленість свідка ОСОБА_2 у результаті розгляду даної справи, представником відповідачів суду не надані.

Свідок ОСОБА_2 приведений судом до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується його підписом, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази.

Таким чином, судом встановлено, що порушення правил дорожнього руху 28.09.2020 року о 12 год. 59 хв. за адресою: 66 км. + 250 м. а/д М 06 Київ-Чоп, було допущено не позивачем ОСОБА_1 , а іншою особою - ОСОБА_2 , який користувався автомобілем в той момент.

Стаття 279-3 КУпАП регламентує можливість звільнення відповідальної особи, зазначеної у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у ч. 1 ст. 14-2 КУпАП від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 420,40 грн. (а.с. 1).

Стаття 217 КУпАП передбачає, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у п. 2, 5 ст. 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, за ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Отже, працівники органів Національної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

За наведених обставин саме із Департаменту Патрульної Поліції Національної поліції України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 1АВ № 00943606 від 28.09.2020 року.

Позов ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції м. Києва Курія Володимира Богдановича, Департаменту Патрульної Поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 1АВ № 00943606 від 28.09.2020 року, винесену Інспектором ДПП Департаменту патрульної поліції м. Київ Курій Володимир Богдановичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Департаменту Патрульної Поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 28 січня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська