Справа № 826/15848/17
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Волошка О.Л.,

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Понамарьов М.М.,

від відповідача (апелянта): Подвич Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 22 лютого 2017 року № , .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої, апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на обставини аналогічні тим, що були викладені в акті перевірки на підставі висновків якого податковим органом було прийнято оскаржувані позивачем рішення. Разом з цим, апелянт звертає увагу суду, що з огляду на обставини, викладені в Акті перевірки та норми податкового законодавства, відповідач як суб`єкт владних повноважень виконав свій обов`язок, встановлений ч. 2 ст. 77 КАС України та довів виникнення у інвестиційного прибутку у 2015 році.

За наведених обставин, відповідач наголошує, що з огляду на виявлені під час перевірки порушення позивачем вимог податкового законодавства податковим органом було правомірно прийнято оскаржувані рішення

Водночас, оскільки судом першої інстанції не було враховано під час розгляду справи надані податковим органом доводи та докази, апелянт вважає, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року є незаконними та відповідно до приписів ст. 317 КАС України року підлягає скасуванню.

Позивачем, у свою чергу, було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи - такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, позивач стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

З огляду на викладені у відзиві обставини, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні учасники судового процесу підтримали доводи та вимоги викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу відповідно.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, податковим органом на підставі наказу від 20 січня 2017 року № 55, та підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 02 лютого 2017 року № 50/1/26-50-13-06/ НОМЕР_1 .

В ході проведення перевірки контролюючим органом було встановлено, що згідно даних податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік фізична особа ОСОБА_1 отримав інвестиційний дохід від відступлення 100% частки в статутному капіталі ТОВ «Вест Фармінг», що становить 1000000,00 грн. Сума витрат щодо придбання (внесення коштів до статутного фонду підприємства) частки складає 1000000,00 грн. Фінансовий результат відсутній.

Згідно наданих ТОВ «Вест Фармінг» пояснень та їх документальних підтверджень, перевіркою встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 безоплатно передав свою частку, що складає 100% у статутному капіталі ТОВ «Вест Фармінг» ат становить 1000000,00 грн. громадянці ОСОБА_2 .

Як висновок проведеної перевірки встановлено наступні порушення:

- підпунктів 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170, підпункту "а", "б" абзацу 2 пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, статті 1087 Цивільного кодексу України та пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, фізичною особою ОСОБА_1 було занижено фінансовий результат від відчуження (передачі) частки у статутному капіталі ТОВ "Вест Фармінг" на суму 1 000 000,00 грн;

- в порушення вимог пункту 162.1 статті 162, статті 168, Податкового кодексу України фізичною особою ОСОБА_1 не нараховано та не сплачено з отриманої у 2015 році суми інвестиційного доходу у розмірі 1 000 000 грн військовий збір у розмірі 15000,00 грн.

На підставі вищезазначених висновків податковим органом були прийняті наступні податкові повідомлення - рішення:

- № від 22 лютого 2017 року, яким позивачу збільшено податок на доходи фізичних осіб на 249238,75 грн, в тому числі: 199391,00 грн - за основним платежем, 49847,75 грн - за штрафними санкціями;

- № від 22 лютого 2017 року, яким позивачу нараховано військовий податок на суму 18750,00 грн, в тому числі: 15000,00 грн - за основним платежем, 3750,00 грн - за штрафними санкціями.

Вважаючи прийняті контролюючим органом рішення протиправними, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення № від 22 лютого 2017 року ґрунтується на недоведених обставинах, а відтак, не може бути визнано обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам податкового законодавства, у зв`язку з чим є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. При цьому, судом першої інстанції зазначено, що з огляду на протиправність податкового повідомлення-рішення № від 22 лютого 2017 року, нарахування позивачу військового збору також є необґрунтованим, а відтак податкове повідомлення - рішення № від 22 лютого 2017 року - підлягає скасуванню.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пп. 164.2.9 п.164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у пп. 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 п. 165.1 ст. 165 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за вартістю, що дорівнює сумі державного мита та податку з доходів фізичних осіб, сплачених у зв`язку з таким даруванням чи успадкуванням.

Разом з тим, пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК України передбачено, що до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення.

Інвестиційний прибуток за операціями з цінними паперами чи деривативами визначається платником податків. При цьому платник податку визначає інвестиційний прибуток за операціями з цінними паперами чи деривативами, що перебувають в обігу на організованому ринку цінних паперів, окремо від інвестиційного прибутку за операціями з цінними паперами чи деривативами, що не перебувають в обігу на такому ринку.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при вирішенні питання щодо оподаткування інвестиційного прибутку, перевірці підлягають обставини наявності у позивача позитивного фінансового результату від операцій з інвестиційними активами.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 826/9611/16 (провадження № К/9901/1430/17).

Як правильно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, а також доводами апеляційної скарги 09 листопада 2015 року, на підставі нотаріально засвідченої заяви про вихід учасника, позивач безоплатно передав у власність свою частку у статному капіталі ТОВ "Вест Фармінг" в розмірі 100 відсотків на користь фізичної особи ОСОБА_2 , що становить 1000000,00 грн.

Разом з цим, судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 910/533/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину про відчуження частки у статутному капіталі встановлено, що " ОСОБА_1 вчинив оспорюваний правочин безоплатно, що було з його сторони фактично даруванням і з огляду на дружні відносини між сторонами на той час, позивач не мала сумнівів в тому, що такий правочин вчиняється відповідно до норм чинного законодавства"; "у справі № 910/533/18 суди встановили, що між позивачкою та відповідачем виникли відносини дарування".

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, безоплатність передачі позивачем 09 листопада 2015 року, на підставі нотаріально засвідченої заяви про вихід учасника, у власність свою частку у статному капіталі ТОВ "Вест Фармінг" в розмірі 100 відсотків на користь фізичної особи ОСОБА_2 не потребує доказування в даному провадженні.

Разом з цим, вказані обставини жодним чином не спростовані апелянтом. Крім того, колегія суддів враховує, що події, пов`язані із виходом позивача зі складу учасників товариства, мали місце у 2015 році. При цьому, номінальна вартість частки позивача у розмірі 100% статутного капіталу складала 1 000 000 грн. та ця частка у цьому ж розмірі тієї ж номінальної вартості була безоплатно передана ОСОБА_2 , яка відповідно до вимог податкового законодавства отримала Інвестиційний прибуток за вартістю, що дорівнює сумі державного мита та податку з доходів фізичних осіб, сплачених у зв`язку з таким даруванням.

При цьому, відповідачем під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції не надано суду жодних доказів отримання позивачем інвестиційного прибутку у 2015 році, повернення йому коштів або майна, попередньо внесених до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента та, відповідно, не доведено наявності позитивного фінансового результату від таких операцій та наявності підстав для нарахування у даному випадку податку.

З огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає про необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо отримання позивачем інвестиційного прибутку у 2015 році.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № від 22 лютого 2017 року ґрунтується на недоведених обставинах, а відтак, не може бути визнано обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам податкового законодавства, у зв`язку з чим є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на недоведеність відповідачем отримання позивачем інвестиційного прибутку у 2015 році, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність нарахування позивачу військового збору та винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення № від 22 лютого 2017 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про правомірність прийнятих ним рішень у межах спірних правовідносинах.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення відповідача, не відповідають критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними та такими, що прийняті відповідачем необґрунтовано.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О.Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2021 року