Справа № 380/5746/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5746/20 пров. № А/857/14120/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року (суддя першої інстанції Кухар Н.А., м. Львів),

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про: визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні пенсії ОСОБА_2 у зв`язку із смертю годувальника ОСОБА_3 , починаючи з 01.03.2019 незаконними; зобов`язання виплатити ОСОБА_2 невиплачену суму пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 01.03.2019 по 01.02.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначені пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника неповнолітній доньці ОСОБА_2 з 01.03.2019 року. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника доньці ОСОБА_2 з 01.03.2019 по 01.04.2020.

Не погодившись із таким рішенням його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області станом на 05.03.2020 уже була призначена пенсія в разі втрати годувальника за померлого ОСОБА_3 , відтак донці ОСОБА_2 пенсію в разі втрати годувальника призначено відповідно до вимог статті 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме з 01.04.2020.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 29 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційним судом було здійснено розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , є законним представником ОСОБА_2 (дочка), народженої у шлюбі з ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ) (а.с. 9).

Згідно з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, вбачається, що ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, про що здійснено актовий запис № 210 від 11.05.2019 року Великоновосілківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с.12).

13 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася, як законний представник в інтересах дочки ОСОБА_2 із заявою до Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсій доньці у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

13 вересня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення № 244/4 про відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку із тим, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 (серія НОМЕР_1 ) в графі батько вписаний ОСОБА_4 , а у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 20 липня 2019 року прізвище померлого зазначено ОСОБА_3 .

Також встановлено, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23.01.2020 у справі № 447/2295/19 за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: відділ з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, заяву було задоволено; встановлено факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_4 , який зазначений батьком у свідоцтві про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та який зазначений у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , є однією і тією ж особою та є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15-16). Дане рішення набрало законної сили 03.03.2020 року.

05 березня 2020 року позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подано заяву та долучено копію рішення Миколаївського районного суду Львівської області про встановлення факту у справі 447/2295/19 до попередньої заяви.

14 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просила надати письмову відповідь щодо не нарахування одноразової грошової допомоги та пенсії по втраті годувальника за минулі 12 місяців її неповнолітній доньці ОСОБА_2 .

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 06.05.2020 № 2599-2905/Л-02/8-1300/20, розглянувши заяву позивача від 14.04.2020 року, повідомило, що позивач 13.09.2019 звернулася із заявою та пакетом документів щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неповнолітній донці ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за померлого ОСОБА_3 . Листом від 19.09.2019 № 24627/03.29-16 на адресу позивача скеровано рішення від 13.09.2019 № 244/4 про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку із розбіжністю у свідоцтві про народження доньки прізвище батька ОСОБА_4 , а в свідоцтві про смерть ОСОБА_3 . Повторно із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника та дорученням до заяви рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23.01.2020 у справі №447/2295/19, яке набрало законної сили 03.03.2020, позивач звернулася 05.03.2020 (після закінчення трьохмісячного терміну). Зазначено, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області станом на 05.03.2020 уже була призначена пенсія в разі втрати годувальника за померлого ОСОБА_3 , відтак донці ОСОБА_2 пенсію в разі втрати годувальника призначено відповідно до вимог статті 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме з 01.04.2020 року (а.с. 13-14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , як законний представник в інтересах дочки ОСОБА_2 13.09.2019 звернулася із заявою до Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсій доньці у зв`язку з втратою годувальника у строк визначений п.3 ч.1 ст.45 Закону України № 1058-IV, проте рішенням відповідача № 244/4 від 13.09.2019 відмовлено у призначенні пенсії у разі втрати годувальника, з тих підстав, що існують розбіжності в написанні у свідоцтві про народження доньки прізвище батька та в свідоцтві про смерть. В подальшому 05.03.2020 позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та долучила рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23.01.2020 у справі №447/2295/19, яке набрало законної сили 03.03.2020, до попередньої заяви. Отже, твердження відповідача, що позивач як законний представник в інтересах дочки ОСОБА_2 звернулася із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника від 05.03.2020 з долученим до заяви рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23.01.2020 у справі №447/2295/19 після закінчення трьохмісячного терміну є помилковим, а тому такі дії пенсійного органу є протиправними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У пункті 6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ) пенсії відповідно до цього Закону призначаються зокрема: членам сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті (ч.2 ст.48 Закону № 2262-ХІІ).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058- ІV).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Положеннями частини першої статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з частиною другою статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку зокрема: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. (п.3 ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV).

Порядок подання документів для призначення пенсії особами, які мають право на пенсії врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

Пунктами 2, 6 зазначеного Порядку пердбачено заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів. У такому самому порядку подаються заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника.

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Згідно абз. 1 п. 10 Порядку № 3-1 для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються такі документи: заява; копія свідоцтва про смерть годувальника; витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю; висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби); довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні; документи, передбачені абзацами третім, шостим - дев`ятим пункту 7 цього Порядку.

Для призначення пенсії в разі втрати годувальника особам, зазначеним у пункті «а» статті 30 Закону (2262-12), додатково подаються такі документи: копія свідоцтва про народження; довідка з навчального закладу про навчання із зазначенням дати його закінчення, а також про перебування на повному державному утриманні; довідка Лікарсько-консультативної комісії про визнання дитини інвалідом або довідка МСЕК про визнання особи інвалідом з дитинства; копії свідоцтв про смерть батьків або інші документи, які підтверджують відсутність батьків (у разі призначення пенсії братам, сестрам, онукам); рішення суду про всиновлення; копія рішення про опіку чи піклування (у разі призначення пенсії дітям, які втратили обох батьків).

Встановлено, що 13 вересня 2019 року позивач як законний представник в інтересах дочки ОСОБА_2 звернулася із заявою до Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсій доньці у зв`язку з втратою годувальника.

13 вересня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення № 244/4 про відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 .

Для усунення розбіжностей у написанні прізвища чоловіка позивачки, остання звернулася до Миколаївського районного суду Львівської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23.01.2020 у справі №447/2295/19, що набрало законної сили 03.03.2020 року, встановлено, факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_4 , який зазначений батьком у свідоцтві про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та який зазначений у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , є однією і тією ж особою та є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Встановлено, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, ОСОБА_1 як законний представник в інтересах дочки ОСОБА_2 13 вересня 2019 року звернулася до Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсій доньці у зв`язку з втратою годувальника, тобто у строк визначений п.3 ч.1 ст.45 Закону України № 1058-IV.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 244/4 від 13.09.2019 відмовлено у призначенні пенсії у разі втрати годувальника, з тих підстав, що існують розбіжності в написанні у свідоцтві про народження доньки прізвище батька та в свідоцтві про смерть.

У подальшому 05.03.2020 позивач як законний представник в інтересах дочки ОСОБА_2 звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та долучила рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23.01.2020 у справі №447/2295/19, яке набрало законної сили 03.03.2020, до попередньої заяви.

Відтак, позивачем було вчинено усіх можливих та залежних від неї процесуальних дій, а отже підтверджено наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення відповідних дій, а саме: звернення до Миколаївського районного суду Львівської області для встановлення факту, що має юридичне значення.

Отже, твердження апелянта, що позивач як законний представник в інтересах дочки ОСОБА_2 звернулася із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника від 05.03.2020, з долученим до заяви рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23.01.2020 року у справі №447/2295/19, яке набрало законної сили 03.03.2020, після закінчення трьохмісячного терміну є помилковим.

Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідачем не підтверджено належними доказами у встановленому законом порядку правомірність своїх дій за наявності передбачених законодавством умов для призначення пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника неповнолітній доньці ОСОБА_2 з 01.03.2019.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав задоволення вимог позивача шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначені пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника неповнолітній доньці ОСОБА_2 з 01.03.2019 та зобов`язанняи нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника доньці ОСОБА_2 з 01.03.2019 по 01.04.2020.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула