Справа № 804/1749/17
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2021 року Справа № 804/1749/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -
10.03.2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Криворізької Північної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6241-15 від 06.05.2015 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 33 282,63 грн,;
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що договір оренди земельної ділянки площею 0,108 га, на який посилається відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є припиненим з 17 листопада 2014 року, тому підстави для нарахування позивачу податкового зобов`язання з орендної плати за 2015, 2016 роки за таку земельну ділянку відсутні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2017 року (суддя Степаненко В.В. ) провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2017 року (суддя Сліпець Н. Є.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 року (колегія у складі суддів - Ясенової Т. І., Суховарової А. В., Головко О. В.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2017 року - залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 10.09.2020 року (колегія у складі суддів - Юрченко В. П., Васильєвої І. А., Пасічник С. С.) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 року у справі № 804/1749/17 скасовано. Адміністративну справу № 804/1749/17 направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
09.11.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з Верховного Суду надійшла адміністративна справа № 804/1749/17.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2020 року адміністративну справу № 804/1749/17 розподілено судді Луніній О.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року адміністративну справу № 804/1749/17 прийнято до свого провадження. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року замінено відповідача у справі № 804/1749/17 - Криворізьку північну об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.06.2005 року ОСОБА_1 придбала одноповерхову нежитлову будівлю загальною площею 314,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , розташовану на земельній ділянці, яка належить Криворізькому міськвиконакому, що підтверджено договором купівлі-продажу нежитлової будівлі, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 14,15).
06.06.2005 року ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджено копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а. с. 23).
За умовами договору оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року, укладеного між Криворізькою міською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар), орендодавець на підставі рішення міської ради від 19.08.2009 року № 3422 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови, площею 0,1081 га для розташування магазину продовольчих товарів.
Згідно із п. 45 прикінцевих положень даного договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Криворізької міської ради з заявами про припинення договору оренди земельної ділянки, який було укладено на 5 років та строк дії якого спливав 17 листопада 2014 року, заявляючи про свою відмову від продовження строку дії договору та висловлюючи бажання оформити повернення земельної ділянки згідно з актом приймання-передачі.
25.09.2014 року складено акт обстеження земельної ділянки, згідно з яким головним спеціалістом з питань земельних ресурсів і будівництва виконкому Тернівської районної у місті ради Фуголь Вікторією Олександрівною в присутності доньки власниці ОСОБА_4 проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що ніяка діяльність не ведеться, зачинено, санітарний стан задовільний, орендна плата сплачується частково, нерухоме майно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Також цим листом позивача повідомлено, що за умовами договору оренди, неповернення земельної ділянки не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом «орендна плата» договору оренди. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.
Крім того, листом від 22.10.2015 року за вих. № 2745 начальник управління земельних ресурсів виконкому міської ради повідомив позивача, що повернення земельної ділянки з орендного користування Криворізькій міській раді не є можливим через розміщення на земельній ділянці нерухомого майна (будівлі), що належить позивачу на праві приватної власності.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Приписами статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Згідно із пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
З умовами статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Приписами пунктів 288.1-288.4 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно із частиною 9 статті 93 ЗК України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закону №161-XIV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Умовами статті 31 Закону №161-XIV встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі:
закінчення строку, на який його було укладено;
викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;
поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;
смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;
ліквідації юридичної особи-орендаря;
відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;
набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;
припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).
Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Згідно із статтею 34 Закону №161-XIV у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.
Разом з тим, частинами 1, 2 статті 33 Закону №161-XIV встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
За умовами частини 6 статті 33 Закону №161-XIV у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Так, судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року укладено між позивачем та Криворізькою міською радою строком на 5 років.
Позивач неодноразово зверталась до Криворізької міської ради із заявами про припинення договору оренди земельної ділянки, який було укладено на 5 років та строк дії якого спливав 17 листопада 2014 року, заявляючи про свою відмову від продовження строку дії договору та висловлюючи бажання оформити повернення земельної ділянки згідно з актом приймання-передачі.
Однак, на праві приватної власності у позивача перебуває нежитлова будівля, розміщена на орендованій земельній ділянці, тобто позивач є такою, що користується земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.
Оскільки орендодавець не надав листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частини 6 статті 33 Закону №161-XIV).
Згідно із 31 Закону №161-XIV договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2018 року у справі № 215/585/17 встановлено наступне: «Як видно з п. 3 Договору, на наданій в оренду земельній ділянці вже розміщено об' єкт нерухомого майна - нежитлова будівля і іі об`єкти інфраструктури - інженерні комунікації. При цьому фактична площа земельної ділянки, що використана під нежитловою будівлею розміщення магазину продовольчих товарів склала лише 449 кв.м., а саме: загальна площа буд 314,3 кв.м., площа забудови 379 кв.м., у тому числі площа ґанку 11 кв.м., площа прилеглої території на відстані 1 м. від будівлі складає 70 кв.м.. Решта земельної ділянки, а саме 600 кв.м. знаходяться під інженерними комунікаціями (водогони, каналізація, телефоні та інші мережі, придомова територія, проїзди до житло будинків), є охоронною зоною інженерних комунікацій, згідно Закону України «Про трубопровідний транспорт» є охоронною зоною, і на неї встановлено обмеження (п. 25, Договору). Більша частина орендованої земельної ділянки (600 кв.м під розміщення магазину продтоварів не використовувалась і використовувати частку земельної ділянки за комерційним призначенням було неможливо. Орендна ж плата м сплачувалась за всю орендовану ділянку в однаковому розмірі, що фактично робило функціонування магазину нерентабельним.

У зв`язку з цим, 29.07.2010 р. ОСОБА_1 звернулась з листом до секретаря міської ради, у якому прохала вирішити вказане питання. Але, листом № 1360 від 19.08.2010 р. Управління земельних ресурсів виконкому Криворізької міськради їй було повідомлено, що підстав для зміни розміру орендної плати немає та разом з тим проінформовано, що повторне оформлення користування орендованою земельною ділянкою при зміні меж, площі, конфігурації земельної ділянки може бути проведено лише у порядку нового відведення, відповідно до вимог ст.ст. 123 Земельного Кодексу України, тобто на підставі відповідного рішення міськради та укладання і державної реєстрації нового договору оренди. Оскільки розірвання договору оренди земельної ділянки від 09.10.2009 р. в односторонньому порядку не допускалося, ОСОБА_1 була вимушена сплачувати орендну плату за площу орендованої земельної ділянки, що фактично робило збитковим існування магазину, і призводило до несвоєчасного здійснення орендних платежів. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 ліквідувала магазин та припинила підприємницьку діяльність. 15.09.2014 р., на адресу Криворізької міської ради ОСОБА_1 надала лист, у якому заявила про свою відмову від продовження дії оренди земельної ділянки на новий строк та прохала належним чином оформити повернення земельної ділянки згідно з актом приймання-передачі. 25.09.2014 р. головним спеціалістом з питань земельних ресурсів і виконкому Тернівської районної у місті ради, було складено Акт обстеження земельної ділянки, цільове призначення якої згідно з договором оренди для розміщення магазину продовольчих товарів. Обстеженням встановлено, що ніяка діяльність на ділянці не ведеться, магазин зачинено, санітарний стан задовільний. Листом-повідомленням від 01.10.2014 р. Криворізька міська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що термін дії Договору оренди земельної ділянки, закінчується 17.11.2014 р. та, що з питань поновлення даного договору їй слід звернутися з відповідним пакетом документів до фахівців центру надання адміністративних послуг за місяць до його закінчення. Листом від 03.10.2014 р. Криворізька міська рада відповіла ОСОБА_1 про те, що «У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. У разі невиконання обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки, орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю збитки». ОСОБА_1 неодноразово зверталась з питанням щодо врегулювання договірних відносин по (поверненню) земельної ділянки Криворізькій міській раді, на що отримували відмови з посиланням на відсутність правових підстав для повернення земельної ділянки.»

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2018 року у справі № 215/585/17 зобов`язано Криворізьку міську раду прийняти від ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1081 га. кадастровий номер :07:062:0098, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за Актом приймання-передачі.

Актом приймання-передачі (повернення) земельної ділянки від 24.04.2019 року на виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.12.2018 у справі № 215/585/17 Криворізька міська рада прийняла земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,1081 га АДРЕСА_1 (кадастровий номер :07:062:0098), що була орендована для розташування магазину продовольчих товарів і на якій на момент повернення знаходиться об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, що належить ОСОБА_1 .

Разом з тим, умовами п. 21 договору оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року встановлено, що нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

Суд, зважаючи на те, що земельну ділянку повернуто 24.04.2019 року згідно з Актом приймання-передачі (повернення) та, враховуючи приписи п. 21 договору оренди, дійшов висновку наявність підстав для нарахування позивачу орендної плати за землю за 2015 та 2016 роки.

Приписами пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Відповідно до підпункту14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

За приписами підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Умовами пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Також, умовами частини 1 статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно із частиною 2 статті 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За умовами статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Приписами частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Враховуючи, що державна реєстрація щодо права власності на нерухоме майно у Єдиному державному реєстрі не змінилась, тому позивач зобов`язаний сплачувати орендну плату згідно з умовами договору оренди.

При цьому, за умовами договору оренди встановлено, що нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

Оскільки акт приймання-передачі (повернення) земельної ділянки складено 24.04.2019, тому ОСОБА_1 , за умовами договору, повинна була сплачувати орендну плату за землю за 2015 та 2016 роки.

Щодо правомірності складання контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Згідно із приписами статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Іншим видом платежу є плата за землю особою, яка фактично користується земельною ділянкою. Орендна плата та плата за землю користувачем не є тотожними.

Приписами підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Так, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано розрахунок розміру орендної плати за землю, що підлягає до сплати з 01.01.2014 року ФОП ОСОБА_1 до договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 17.11.2009 № 85), площа земельної ділянки - 1081 кв. м.

За вказаним розрахунком річний розмір орендної плати складає 34 294,73 грн.

Однак, податковим повідомленням-рішенням № 6241-15 від 06.05.2015 року позивачу визначено орендну плату у розмірі 33382,63 грн., податковим повідомленням-рішенням № 17138-1303 від 29.08.2016 року позивачу визначено орендну плату за 2016 рік у розмірі 21203,77 грн.

Таким чином, суми, зазначені в податкових повідомленнях-рішеннях № 6241-15 від 06.05.2015 року та № 17138-1303 від 29.08.2016 року, не підтверджено розрахунком річного розміру орендної плати за землю.

Оскільки, саме на підставі такого розрахунку приймаються відповідні податкові повідомлення-рішення, то суд вважає, що відповідач під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, діяв з порушенням приписів пункту 1 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, з порушенням способу, визначеного Податковим кодексом України.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення № 6241-15 від 06.05.2015 року та № 17138-1303 від 29.08.2016 року підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за подання позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн., що підтверджено квитанцією № 0. 0.721288368 1 від 09.03.2017 року. За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,00 грн., що підтверджено квитанцією № 0.0.803576140 1 від 11.07.2017 року. За подання касаційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1280,00 грн., що підтверджено квитанцією від 27.12.2017 року. Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем, підлягає судовий збір у розмірі 2624,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 6241-15 від 06.05.2015 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 33 282,63 грн,;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №17138-1303 від 29.08.2016 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 21 203,77 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17а, м. Дніпро, 49600 , ) судові витрати у розмірі 2624,00 грн. (дві тисячі шістсот двадцять чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна