Справа № 826/15123/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Київ № 826/15123/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Київський річковий порт"
до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» (далі - позивач та/або ПрАТ «Київський річковий порт» згідно ухвали суду від 27.01.2021) з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.09.2014 року № , № , № , прийнятих Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги мотивовані тим, що Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків акту камеральної перевірки від 05.09.2014 року № 5639/26-53-15-03-17/03150071 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні санкції.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.02.2016 року у справі №826/15123/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.09.2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.02.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року скасовано з передачею справи №826/15123/16 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2020 року прийнято до провадження справу №826/15123/15 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представником відповідача подано письмові пояснення щодо обставин, викладених у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 року, де останній зазначає про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В свою чергу, представником позивача подано заперечення на письмові пояснення контролюючого органу у яких він вказує, що відповідачем камеральні перевірки були проведені неправомірно, з порушенням порядку та строків проведення останніх, а відтак оскаржувані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку ПАТ «Київський річковий порт» з питання своєчасності подання податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 09.09.2014 року №5639/26-53-15-03-17/03150071, в якому вказано про порушення позивачем вимог пункту 286.2. статті 286 Податкового кодексу України - несвоєчасне подання податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № від 13.03.2014 за 2014 рік (граничний строк подання - 20.02.2014; дата фактичного подання - 13.03.2014).

На підставі названого акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року №000801503, згідно з яким нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170,00 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1).

Крім того, відповідачем проведено камеральну перевірку ПАТ «Київський річковий порт» з питання повноти і своєчасності зарахування до бюджету плати за землю (код платежу 13050100) за період з 02.03.2013 року по 28.03.2014 рік, про що складено акт від 09.09.2014 року №5640/26-53-15-03-17/03150071.

За наслідками цієї перевірки відповідач дійшов висновку щодо порушення позивачем вимог пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України - несвоєчасна сплата податкового зобов`язання за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), визначене в податковій декларації.

На підставі акту перевірки від 09.09.2014 року №5640/26-53-15-03-17/03150071 відповідачем 26.09.2014 року прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , згідно з яким позивачу нараховано штраф у розмірі 10 % грошового зобов`язання, погашеного із затримкою в сумі 408,23 грн. (далі - оскаржуване та/або рішення №2)

- № , згідно з яким позивачу нараховано штраф у розмірі 20 % грошового зобов`язання, погашеного із затримкою, що становить 9488,24 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №3).

Тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.02.2016 року у справі №826/15123/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.09.2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.02.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року скасовано з передачею справи №826/15123/16 на новий розгляд до суду першої інстанції.

У постанові Верховного Суду від 08.09.2020 року вказано про наступне: «Проте, суди, підтримуючи правову позицію відповідача, відповідних обставин щодо законності розглядуваного контрольного заходу, за наслідками якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення щодо застосування штрафу за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, не перевірили.

Крім того, під час вирішення даного спору судами не враховано те, що у відповідності до приписів пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації.».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 08.09.2020 року суд керується положеннями законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодексу України (далі - ПК України).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

В силу приписів підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Між тим, положеннями пункту 76.1 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Аналіз наведених положень дає суду підстави дійти до висновку, що камеральна перевірка є способом здійснення податкового контролю, який проводиться в приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що її проведення не потребує наказу керівника податкового органу або іншого спеціального дозволу чи направлення, згоди платника податків та його присутності.

В свою чергу, метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності арифметичних та/або методологічних помилок, інших відомостей, які призвели до заниження або завищення податкових зобов`язань чи інших порушень. Камеральній перевірці підлягає уся податкова звітність суцільним порядком. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Перевірка будь-яких інших відомостей камеральною перевіркою на час виникнення спірних правовідносин не охоплювалась.

З урахуванням наведеного суд вважає, що у контролюючого органу станом на час виникнення спірних правовідносин були відсутні правові підстави під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки.

Аналогічний правий підхід застосовано в постанові Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі №826/15123/15.

Судом встановлено, що спірні рішення №2, №3 прийняті 26.09.2014 контролюючим органом на підставі акту перевірки від 09.09.2014 року №5640/26-53-15-03-17/03150071, яким зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 287.3 статті 287 ПК України, а саме несвоєчасна сплата податкового зобов`язання за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), визначене в податковій декларації.

Тобто, камеральна перевірка позивача не стосувалася встановлення повноти, своєчасності подання останнім податкової звітності, перевірки правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірки правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування), а стосувалася своєчасності сплати сум податкових зобов`язань по земельному податку, що в свою чергу, виходить за межі повноважень контролюючого органу під час проведення камеральної перевірки.

З урахуванням наведеного, на думку суду, з`ясування контролюючим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб`єкта владних повноважень, що відповідають вимогам законодавства. Відповідно, інформація, що зібрана контролюючим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки не може слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскаржувані рішення №2, №3 прийняті відповідачем не у порядок та спосіб встановлений законом (поза межами предмету перевірки), а відтак підлягають визнанню протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку спірному рішенню №1 суд зверне увагу на наступне.

Відповідно до пунктів 286.2, 286.3 стастті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Судом встановлено, що позивачем подано до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію по земельному податку № від 13.03.2014 року за 2014 рік.

В свою чергу, в контексті положень пункту 286.2 статті 286.2 ПК України, граничним строком подання податкової декларації по земельному податку за 2014 рік є 20.02.2014 рік.

Разом з цим, судом встановлено, що камеральна перевірка позивача проводилась 09.09.2014 року.

У редакції пункту 200.10 статті 200 ПК України (від 07.09.2014 року - станом на час проведення камеральної перевірки (09.09.2014 року) протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

В даному випадку, контролюючим органом здійснено камеральну перевірку податкової декларації по земельному податку за 2014 рік поданої 13.03.2014 року - 09.09.2014 року, тобто поза межами строків встановлених пунктом 200.10 статті 200 ПК України, а тому стверджувати про правомірність такого рішення не вбачається за можливе.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями частини 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про невідповідність оскаржуваних рішень критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню на його користь із відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-73, 75-78, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» (040714, м. Київ, вул. Верхній Вал, б. 70, ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № , № , № , прийняті Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

3. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» (040714, м. Київ, вул. Верхній Вал, б. 70, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева