Справа № 629/5687/20
Суддя: Мицик С. А.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/5687/20
Номер провадження 2-а/629/1/21
28.01.2021 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання - Заводяної О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 в особі його структурного підрозділу-відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконної постанови по справі про адміністративне правопорушення та її скасування,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконною постанову № 136208 від 23.11.2020 про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ст.204-2 ч.1 КУпАП та скасувати її. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що постановою виконуючого обов`язки начальника відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 - капітаном ОСОБА_2 № 136208 від 23.11.2020 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Згідно вказаної постанови 22.11.2020 року о 14 год. 00 хв. позивачка перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України у н.п. «Успенка» в напрямку н.п. «Успенка» (ТОТ) н.п. «Матвєєв Курган», чим порушила вимоги п. 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповану територію у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 № 815, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Позивачка зазначила, що вона не порушувала державний кордон України у виді його незаконного перетинання, а саме через н.п. «Успенка» до н.п. « ОСОБА_3 », а потім з Росії до України. В даному випадку за змістом оскаржуваної постанови та інших матеріалів немає жодного доказу її вини, події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, оскільки вона не вчиняла адміністративного правопорушення. Зазначила, що відповідач грубо порушив вимоги ст. 268 КУпАП стосовно її прав, оскільки від неї не відбиралися пояснення, а просто візуально встановивши її рух, відповідач зробив суб`єктивний та помилковий висновок, що вона нібито порушила ч.1 ст.204-2 КУпАП. Вона була позбавлена можливості надати докази своєї невинуватості і довести свою правоту, хоча намагалася це зробити, однак посадова особа її навіть не слухала, тому що поспішала складати аналогічні постанови стосовно інших громадян. Також вона намагалася заявити декілька клопотань, в т.ч. викликати адвоката для надання їй професійної правничої допомоги, однак посадова особа, що складала документи та виносила спірну постанову, навіть чути її не бажала і одразу відмовила їй. Коли вона попросила письмову відмову, її навіть було осміяно. Таким чином, позивачка вважає, що порушено її право на юридичну допомогу. В подальшому оспорювану постанову їй не було оголошено, не роз`яснено, в чому конкретно полягає її вина та її порушення. Зазначила, що ч.1 ст. 204-2 КУпАП містить бланкетну диспозицію, проте відповідачем не зазначено в спірній постанові посилання на конкретну норму спеціального закону, а вказано лише постанову КМУ. Крім того, зазначила, що вона є пенсіонеркою та заїжджала в Україну і везла ліки(інсулін) для негайної допомоги своєму чоловіку, який є інвалідом 3 групи по цукровому діабету, та знаходився на лікуванні на території України. Враховуючи викладене, просила визнати незаконною постанову № 136208 від 23.11.2020 про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 204-2 КУпАП та скасувати її.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутність.
Представник відповідача Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, за змістом якого просив у задоволенні адміністративного позову відмовити за необґрунтованістю. Заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві зазначив, що позивачка під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації в ППр «Мілове» пояснила, що 22.11.2020 на напрямку н.п. Успенка (ТОТ України)- н.п. Матвєєв Курган(РФ) здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушила Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 № 815. При дачі пояснень позивачка не висказувала будь-яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надала будь-яких документів, які могли звільнити її від адміністративної відповідальності або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні пояснення позивачки, написані нею власноруч, в яких вона підтвердила дані, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, зазначила, що про порядок ТОТ знає, під час виїзду з ТОТ України до РФ заходи оформлення виїзду з ТОТ до РФ представниками Державної прикордонної служби України не здійснювалися, намагання здійснити виїзд з ТОТУ України встановленим порядком не підтвердила, скоєне правопорушення та накладення на неї стягнення не оспорювала. Також в матеріалах адміністративної справи наявні: рапорт прикордонного наряду «Перевірка документів» в ППр «Мілове», в якому зазначено, що під час прикордонного контролю за допомогою підсистеми «Ризик» та опитування було встановлено, що позивачка порушила порядок виїзду з тимчасово окупованої території України; заява позивачки про доведення до неї права на отримання безоплатної правової допомоги із зазначенням, що вона відмовляється від правової допомоги та бажає захищати себе особисто; пам`ятка, якою до позивача доведені положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. В.о. начальника ВІПС (тип А) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 капітан ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення врахувала обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, щире розкаяння винної та винесла мінімальне стягнення, передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП. Подані позивачкою до суду матеріали на підтвердження своєї правової позиції до розгляду справи та під час розгляду капітану ОСОБА_2 не надавалися, зазначивши, що вони датовані 2007 роком, а за 13 років стан здоров`я її чоловіка міг покращитися. Вважав, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі та є безпідставними.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень(ч.1 ст. 2 КАС України).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом(ст.7 КУпАП).
Відповідно до ст.287 ч.1 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Позивачка-громадянка України, пенсіонерка за віком, взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання по АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями паспорту, пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 та довідки від 21.03.2017 № 923 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи(а.с. 4, 6,9).
Згідно копій довідок про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серія ДОН-04 № 008175, серія ДОН-05 № 141563 чоловіку позивачки ОСОБА_4 встановлено ІІІ групу інвалідності, з 16.07.2007 року, безстроково(а.с. 7).
Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення № 136208 від 23.11.2020 року, складеної в.о. начальника віпс(типа А) ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_2 , 23.11.2020 року о 00 годині 50 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено ОСОБА_1 , яка пояснила, що 22.11.2020 о 14.00 перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України н.п. Успенка на напрямку н.п. Успенка (ТОТ) н.п. ОСОБА_3 , чим порушила вимоги п. 3 постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, за що на неї було накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень (а.с. 5).
Відповідно до копії рапорту прапорщика прикордонного наряду ППр «Мілове» К. Дрожанікова на ім`я старшого зміни ОСОБА_5 , в ході проведення паспортного контролю було встановлено, що ОСОБА_1 22.11.2020 о 14.00 в н.п. Успенка на напрямку н.п. Успенка (ТОТ)-н.п. Матвєєв Курган(РФ) здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації(а.с. 23).
Згідно копії заяви, ОСОБА_1 прикордонним нарядом від ВПС «Мілове» ім. В. Банних за порушення порядку в`їзду/виїзду з ТОТ, повідомлено, що вона має право на безоплатну правову допомогу. Від надання їй правової допомоги відмовилась(а.с. 24).
Також в матеріалах справи мається копія письмових пояснень ОСОБА_1 , із зазначенням про роз`яснення останній положень ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП(а.с. 25-27).
Частиною ч. 1 ст. 204-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Норма цього закону відсилає до нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 17.07.2019 року.
Відповідно до п.3 вказаного Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в`їзду-виїзду відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.73 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В даному випадку єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, яка ґрунтується на поясненнях особи, щодо якої складено постанову, а саме ОСОБА_1 .
Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.
Виносячи оскаржувану постанову, відповідач повинен був дотримуватись вимог статей 251,254,283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.
Стороною відповідача не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.
Визнання позивачем себе винним у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладання на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.
Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу(посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.
Відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій з прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї постанови та ознайомлення з нею.
Суд зазначає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови.
Отже, виходячи з наведеного, постанова про накладення адміністративного стягнення № 136208 від 23.11.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З таких підстав судові витрати понесені позивачем у розмірі 420 гривень 40 копійок підлягають поверненню позивачу.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 72-74, 76, 139, 286 КАСУ, ст.ст. 7, 9, 204-2, 268, 280, 287 КУпАП, суд , -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 в особі його структурного підрозділу-відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконної постанови по справі про адміністративне правопорушення та її скасування-задовольнити.
Скасувати постанову в.о. начальника віпс(типа А) ІНФОРМАЦІЯ_3 капітана ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення № 136208 від 23.11.2020 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.п.н. НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений нею при подачі адміністративного позову судовий збір у сумі 420 гривень 40 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик