Справа № 560/6570/20
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6570/20
РІШЕННЯ

іменем України

28 січня 2021 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_2 СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2018 №Ф-1344-50 на суму 15819,54 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області внести коригування до особового рахунку ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного соціального внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та виставлення спірної вимоги є протиправним, оскільки в період з 2015 року по 2019 рік вона була працевлаштована, а відповідні нарахування здійснювалися її роботодавцем.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що ОСОБА_1 перебувала на обліку у Чемеровецькій ДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області з 27.05.2013 по 20.05.2019 як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування. Станом на 01.08.2019 ОСОБА_1 , як фізичній особі-підприємцю, яка перебуває на загальній системі оподаткування, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 15819,54 грн, у тому числі: за 2017 рік - 8448,00 грн; за три квартали 2018 року - 7371,54 грн. У зв`язку з відсутністю сплати вказаних сум, сформовано та надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2018 №Ф-1344-50.

Звертає увагу на те, що твердження позивача про відсутність в неї обов`язку щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є безпідставним, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження цієї обставини.

До суду надійшли письмові пояснення, в яких позивач просить врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.09.2020 у справі №816/188/17. Зазначає, що оскільки позивач перебуває на загальній системі оподаткування (в тому числі й у періоді, що перевірявся), він має право у періоди, в яких не отримував дохід (прибуток), не нараховувати єдиний внесок навіть у розмірі мінімального страхового внеску.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 витребувано в ОСОБА_1 докази на підтвердження її працевлаштування в період з 2015 року по 2019 рік.

На виконання вимог цієї ухвали до суду до суду надійшла заява від 19.01.2021, в якій позивач зазначив, що всі наявні в нього докази подані одночасно з позовною заявою, будь-які інші докази в відсутні.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області письмову інформацію про суми сплаченого за ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з 2015 року по 2020 рік та докази на підтвердження такої інформації, у тому числі, але не виключно, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-5), що містить інформацію про страховий стаж, заробітну плату та сплату страхових внесків страхувальниками, в тому числі за період - 2015-2020 роки.

На виконання вимог цієї ухвали Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надало відомості про застраховану особу ОСОБА_3 .

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 27.05.2013 зареєстрована як фізична особа-підприємець, а 14.05.2019 внесено запис про державну реєстрацію припинення її підприємницької діяльності.

За змістом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 25.06.2016, укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 .

Згідно з рішенням Городоцького районного сулу Львівської області від 22.09.2017 у справі №441/804/17 №2/441/541/2017 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 розірвано.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого 20.08.2019, ОСОБА_4 змінила ім`я, а саме на ОСОБА_3 .

Головне управління ДФС у Хмельницькій області 14.11.2018 сформувало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-1344-50, в якій повідомило про наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 15819,54 грн. Ця вимога повернута на адресу контролюючого органу з відміткою відділення поштового зв`язку "закінчення терміну".

Нарахування цієї суми єдиного внеску здійснено в розмірі мінімального страхового внеску за такі періоди: 8448,00 грн - за 2017 рік; 7371,54 грн - за три квартали 2018 року.

Позивач, вважаючи протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2018 №Ф-1344-50, звернулась з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з статтею 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У пунктах 3 і 10 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI розкриті поняття застрахованої особи як фізичної особи, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок, а страхувальників як роботодавців та інших осіб, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У зв`язку з набранням чинності 01.01.2017 Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесені зміни до Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Приписами частини 5 статті 8 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі 3200,00 грн. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі 3723,00 грн.

Отже, мінімальний розмір єдиного внеску в місяць з мінімальної заробітної плати у 2017 році становив 704,00 грн (3200,00 грн х 22%), а за повний 2017 рік - 8448,00 грн, а в 2018 році - 819,06 грн, за один квартал у 2018 році - 2457,18 (819,06 грн х 3), за три квартали 2018 року - 7371,54 грн (2457,18 грн х 3).

Позивач в позовній заяві посилається на те, що в період з 2015 року по 2019 рік був працевлаштований, а тому, нарахування сум єдиного внеску здійснював роботодавець.

Суд зазначає, що відносини щодо сплати єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

Зміст наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому за відсутності бази для нарахування єдиного внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, Закон №2464-VI встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати, оскільки метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для його нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Викладене свідчить про те, що з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб (до яких відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України відноситься фізична особа-підприємець), задля досягнення вищевказаної мети законодавчого запровадження збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Законом №2464-VI встановлено обов`язок сплати такими особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх господарської діяльності.

Особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником) така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета законодавчого запровадження збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, що перебувають на обліку в органах ДФС як фізичні особи-підприємці, однак, підприємницьку діяльність не здійснюють і доходи від неї не отримують, та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №160/3114/19, від 04.12.2019 у справі №440/2149/19, від 23.01.2020 у справі №480/4656/18, від 17.08.2020 у справі №140/1679/19.

Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо працевлаштування, оскільки жодних доказів працевлаштування не надано. Також, за змістом індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) ОСОБА_3 , наданими Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на виконання ухвали суду від 13.01.2021, відсутні відомості щодо сплати нею чи за неї сум єдиного внеску за період з 2016 по вересень 2019 року включно. Крім того, суд зважає на те, що позивач не зазначив жодних відомостей щодо роботодавця.

Суд критично оцінює посилання позивача на правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.09.2020 у справі №816/188/17. Так, не зважаючи на перебування ОСОБА_1 в період з 27.05.2013 по 20.05.2019 як фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування, про що також зазначено в відзиві відповідача, відсутні докази не отримання нею доходу (прибутку).

Враховуючи те, що у період, за який винесена оскаржена вимога (2017-2018 роки), роботодавець не сплачував за позивача єдиний внесок, то в нього (позивача) наявний обов`язок по його сплаті у цей період, а тому, суд дійшов висновку, що оскаржена вимога є правомірною та відсутні підстави для її скасування.

Оскільки суд встановив правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2018 №Ф-1344-50, немає підстав для задоволення похідних позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у Хмельницькій області внести коригування до особового рахунку ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного соціального внеску.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить, що відповідач спростував, а позивач не підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, а тому, в їх задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати по справі не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2018 №Ф-1344-50, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк