Справа № 640/4287/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4287/20 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Укрпошта» до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач, Акціонерне товариство «Укрпошта», звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві від 26 листопада 2019 року № 74 в частині застосування фінансових санкцій на суму 6 333,49 гривень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує, що на спірних листках непрацездатності містить лише одне виправлення, а не «більше двох», як стверджується в акті перевірки.

Також, апелянт вказує, що здійснення контролю за правильністю видачі листків непрацездатності комісіями (уповноваженим) із соціального страхування, які створюються на підприємстві, не передбачено.

11 січня 2021 року до Шостого апеляційного адмімінстративного суду надійшов відзив Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві, в якому відповідач повністю підтримує позицію суду першої інстанції та наголошує на відсутності підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Правобережним відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на підставі наказу від 13 вересня 2019 року № 143-р проведено планову перевірку Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо дотримання страхувальником вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 01 липня 2017 року по 30 вересня 2019 року.

Перевірка проводилась у період з 28 жовтня 2019 року по 08 листопада 2019 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки від 08 листопада 2019 року № 164, яким встановлені порушення вимог законодавства, зокрема, частини першої статті 31 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пункту 4.5 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої спільним наказом затвердженої Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406, а саме:

- допомога по тимчасовій непрацездатності оплачувалась згідно листка непрацездатності, на бланку якого було зроблено більше двох виправлень.

На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято спірне рішення від 26 листопада 2019 року № 74 від 26.11.2019 року, яким зобов`язано страхувальника повернути до Фонду соціального страхування України неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг у розмірі 9858,88 гривень та застосовано фінансові санкції у розмірі: 4924,44 гривень - штраф 50% неправомірно витраченої суми страхових коштів, 17,80 гривень - штраф 10% повернутих не в повному обсязі страхових коштів, 85,80 гривень - пеня 0,1% на суму повернутих коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності , за яким 9 858,88 грн. - сума неправомірно витрачених сум страхових коштів, які підлягають поверненню (відшкодуванню) Фонду соціального страхування України в повному обсязі; 4 929,44 грн. - штраф 50% неправомірно витраченої суми страхових коштів; 17,80 грн. - штраф 10% повернутих не в повному обсязі страхових коштів; 85,80 грн. - пеня 0,1 % на суму повернутих не в повному обсязі страхових коштів.

Позивач звертався до відповідача зі скаргами на рішення від 26 листопада 2019 року № 74, в яких зазначав, що позивач не заперечує з висновками акту перевірки та рішення, крім порушень щодо невірного заповнення листка непрацездатності, в яких наявні більше 2-х виправлень.

Рішеннями Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві від 27 грудня 2019 року № 8543-7 та від 03 лютого 2020 року № 324-11-7 скарга залишена без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Вважаючи рішення відповідача в частині протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що, позивачем було неправомірно призначено та оплачено допомогу по тимчасовій втрати працездатності за рахунок коштів Фонду застрахованим особам, оскільки спірні листки непрацездатності не відповідають вимогам Інструкції № 532, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105).

Відповідно до статті 20 Закону №1105 надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); допомога по вагітності та пологах.

Статтею 22 Закону №1105 передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Згідно зі статтею 31 Закону №1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Таким чином, для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.

При цьому, порядок оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, регламентується Наказом Міністерства охорони здоров`я від 09 квітня 2008 року №189 Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності (далі - Порядок № 189).

Згідно з пунктом 3.2 Порядку № 189 організація експертизи тимчасової непрацездатності здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої МОЗ України від 13 листопада 2011 року №455 та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої МОЗ України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 року за № 1456/10055 (далі - Інструкція №532).

Пунктом 4.5 Інструкції №532 передбачено, що у разі помилок у тексті здійснюється виправлення тексту, що підтверджується записом "Виправленому вірити", підписом лікуючого лікаря та печаткою закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності".

На бланку ЛН дозволяється не більше двох виправлень.

З матеріалів справи вбачається, що листок непрацездатності, виданий ОСОБА_1 , серії АДІ № 631934 з 12.03.2018 по 19.03.2018 містить три виправлення. У стовпчику «з якого числа» в першій графі « 12.III.2018» виправлено на « 12.03.2018», в другій графі « 16.III.2018» виправлено на « 16.03.2018», в третій графі « 19.III.2018» виправлено на « 19.03.2018», що підтверджується записом «Виправленому вірити», підписом лікуючого лікаря та закріплюється печаткою закладу охорони здоров`я «Для листків непрацездатності».

Листок непрацездатності, виданий ОСОБА_2 серії АДХ № 575551 з 14.01.2019 по 23.01.2019 містить чотири виправлення. У стовпчику «з якого числа» в першій графі « 14.I.2019» виправлено на « 14.01.2019», в другій графі « 19.I.2019» виправлено на « 19.01.2019», в третій графі « 23.I.2019» виправлено на « 23.01.2019», у графі «Шифр МКХ-10» виправлений шифр діагнозу.

Разом з цим, колегія суддів наголошує, що відповідно наведених вище імперативних приписів Інструкції №532, на бланку листка непрацездатності дозволяється не більше двох виправлень.

При цьому, апеляційний суд вважає необхідним вказати, що нормативні положення Інструкції №532 не передбачають розрізнення виправлень дрібні/не дрібні, на такі, які все ж дозволяють встановити настання страхового випадку та такі, які не дозволяють. Так, інструкція містить імперативні приписи про заборону наявності більше ніж двох порушень в листках непрацездатності, без жодних винятків щодо можливості допущення більшої кількості порушень, якщо останні є «незначними», як вважає апелянт.

Відтак, оскільки в листках непрацездатності, виданих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зроблено більше двох виправлень, що свідчить про очевидне порушення їх заповнення, порядок якого регламентовано Інструкцією №532, то в даному випадку судом першої інстанції було вірно визначено, що такі листки непрацездатності не можуть вважатись виданими відповідно до вимог законодавства.

Згідно зі статтею 30 Закону №1105 рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Пунктом 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23.06.2008 №25, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008р. за №636/15327, передбачено, що комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов`язана: - приймати рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг; - приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення виплати його (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Підпунктом 3.1.1 п.3.1 вказаного Положення передбачено, що комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства: приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо. Приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково). Перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Вищенаведеними положеннями спростовуються відповідні доводи апелянта щодо відсутності в позивача повноважень здійснювати контроль за правильністю видачі листків непрацездатності, оскільки приписи Положення містять зворотні норми.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що листок непрацездатності є підставою для призначення допомоги лише у разі, якщо його зміст та форма відповідає вимогам, встановленим Інструкцією №532.

Оскільки комісія із соціального страхування створюється на підприємстві до складу якої входять представники адміністрації підприємства, а також те, що ця комісія, зокрема, перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта, що АТ «Укрпошта» не несе відповідальності за правильність заповнення листків непрацездатності та прийняття рішення щодо призначення матеріального забезпечення до виплати.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 2.15 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року № 168/704) первинні документи бухгалтерського обліку підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерських облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідальність господарської операції діючому законодавству (далі Положення № 88).

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам (п. 2.16. Положення № 88).

Відповідно до частини шостої статті 15 Закону №1105 у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Враховуючи вищевикладене, з системного аналізу наведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем неправомірно призначено, а його бухгалтерією оплачено допомогу по тимчасової втрати працездатності за рахунок коштів Фонду низці застрахованих осіб, оскільки листки непрацездатності, видані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відповідають вимогам Інструкції №532.

При цьому, суд зазначає, що твердження апелянта, що саме лікар, який видав листок непрацездатності несе відповідальність за його оформлення в даному випадку є необґрунтованим, оскільки на підприємстві створюється комісія, яка й примає рішення щодо можливості призначення матеріального забезпечення, яка порушила вимоги діючого законодавства, прийнявши рішення про можливість виплати по листкам непрацездатності, які оформленні з порушеннями норм Інструкції № 532.

Так, оскаржуваним рішенням позивача притягнуто до відповідальності не за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, а за порушення порядку використання страхових коштів, що були виплачені за листками непрацездатності, які заповнені з порушенням встановлених правил, обов`язок перевірки яких покладено на працівників, які ведуть бухгалтерський облік, що також свідчить безпідставність тверджень апелянта про покладення відповідальності на лікаря, який видав листок непрацездатності.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі №805/3126/17-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що позивачем було неправомірно призначено та оплачено допомогу по тимчасовій втраті працездатності за рахунок коштів Фонду застрахованим особам, оскільки лікарняні листи серії АДІ № 631934 та серії АДХ № 575551 не відповідають вимогам Інструкції № 532.

Доводи апелянта на порушення вимог Інструкції № 29 від 22.12.2010 року щодо строку розгляду скарги АТ «Укрпошта», колегія суддів не приймає з огляду на імперативні положення частини п`ятої статті 308 КАС України.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 308 КАС України, якою врегульовано межі перегляду судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Оскільки така підстава для позову як порушення відповідачем строку розгляду скарги АТ «Укрпошта» не була заявлена до суду першої інстанції, та, відповідно не була і не могла бути дослідженою судом першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції в силу беззастережних приписів процесуального законодавства позбавлена правових підстав для надання оцінки відповідним доводам.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення, в той час як позивачем не надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Укрпошта» до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Повний текст постанови складено 27 січня 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма