Справа № 658/2524/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 р.м. ОдесаСправа № 658/2524/20

Головуючий в І інстанції: Рахімова О.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 13.10.2020 р. м. Каховка

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовом до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ № 2552775 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, адміністративну справу закрити за відсутності події і складу правопорушення.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм матеріального права.

Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 19.05.2020 року серії ЕАМ № 2552775, ОСОБА_1 , у м. Олешки на ділянці дороги - траса М14 236 км, керуючи транспортним засобом - Hyundai Tucson НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше, як на 50 км/год., а саме рухався зі швидкістю 103 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП України, за що передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, постанова серії ЕАМ № 2552775 від 19.05.2020 року винесена УПП в Херсонській області у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами КУпАП, є законною, підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.4 р. 12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до частини 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що підставою для прийняття вказаної постанови стали встановлені відповідачем обставини щодо перевищення позивачем швидкості при керуванні транспортним засобом Hyundai Tucson НОМЕР_1 у м. Олешки на ділянці дороги - траса М14 236 км, а саме щодо здійснення руху зі швидкістю 103 км/год., чим перевищено швидкість більше, як на 50 км/год. та порушено п. 12.4 ПДР і скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП України.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову щодо визнання протиправною та скасування вказаної постанови, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано відеозапис, який підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього накладено адміністративне стягнення.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на викладене.

Так, в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення визначено, що перевищення швидкості фіксувалось на прилад TruCAM ТС000666 та нагрудним реєстратором DM5043/ НОМЕР_2 .

Однак, відповідачем до суду не надано фото- та/або відеоматеріали з приладу вимірювання швидкості TruCAM № ТС 000666, якими зафіксовано рух автомобіля Hyundai Tucson НОМЕР_1 на ділянці дороги: траса М14 236 км м. Олешки, Херсонської області 19.05.2020 року зі швидкістю 103 км/год.

Також, відповідачем не надано фото- та/або відеоматеріалів з нагрудного реєстратора DM5043/ВТ00009/DM5068.

В свою чергу, наявний в матеріалах справи відеозапис, на який посилається суд першої інстанції, не містить будь-яких даних щодо здійснення такого відеозапису приладом TruCAM ТС000666 або нагрудним реєстратором DM5043/ВТ00009/DM5068.

Вказаний запис містить номер, який не відповідає, ані номеру приладу TruCAM, ані нагрудного реєстратора, які вказані в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву самостійно вказує на те, що згідно Методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, при вимірюванні швидкості виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу, прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео.

Проте, відеозапис, здійснений приладом TruCAM, відповідачем не надано, а наявний в матеріалах справи відеозапис не містить даних щодо здійснення оптичного прицілу на автомобіль позивача та відповідно фіксування швидкості такого автомобіля.

Більш того, з наданого відповідачем відеозапису взагалі не можливо встановити місце руху транспортного засобу та відповідно перевірити наявність встановлення обмежень швидкості.

Колегія суддів наголошує, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази щодо розміщення дорожніх знаків 5.45 «Початок населеного пункту» або 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», чи 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» на відповідній ділянці дороги.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою суду апеляційної інстанції від відповідача було витребувано фото- та/або відеоматеріали з приладу вимірювання швидкості TruCAM № ТС 000666, якими зафіксовано рух автомобіля Hyundai Tucson НОМЕР_1 на ділянці дороги: траса М14 236 км м. Олешки, Херсонської області 19.05.2020 року зі швидкістю 103 км/год., а також докази щодо розповсюдження на ділянці дороги: траса М14 236 км м. Олешки, Херсонської області дії відповідних дорожніх знаків, докази щодо безпосереднього розташування на вказаній ділянці дороги наведених знаків.

Однак, відповідачем вимоги ухвали суду апеляційної інстанції не виконані.

Що стосується наданого відповідачем фото транспортного засобу Hyundai Tucson НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає, що на вказаному фото зафіксовано автомобіль позивача після його зупинки та фактично це фото здійснено з задньої частини автомобіля, а тому, наведений фотоматеріал жодним чином не свідчить про факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, за правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Також, статтями 75, 76 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відповідачем не доведено наявність складу адміністративного правопорушення з боку позивача згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП України, а висновки суду першої інстанції щодо підтвердження належними доказами з боку відповідача факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення не відповідають матеріалам справи, здійсненні без повного з`ясування обставини, що мають значення для справи, без належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам на їх відповідність вимогам ст.ст. 73, 75, 76 КАС України.

Поряд з цим, вирішуючи справу, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо недотримання процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та необхідності складання у спірному випадку протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на викладене.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Згідно матеріалів справи, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, безпосередньо на місці його вчинення, що спростовує доводи апелянта в частині порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевикладене та наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нового судового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 252, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕАМ № 2552775 від 19.05.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.01.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька