Справа № 460/4192/20
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/4192/20 пров. № А/857/14720/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Щербаков В.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо відсутності наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу), який би визначав службове становище ОСОБА_1 після завершення організаційних заходів, та введення в дію переліку змін до штату №01/132 - управління оперативного командування «Захід» з 31 липня 2017 року; визнати протиправною бездіяльність щодо невиконання вимог пунктів 9.1, 10.4, 37.1, 37.1.1, 37.2, 37.3, 37.7 наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» в частині припинення нарахування та виплати щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з дня введення в дію переліків змін до штату №01/132 - Управління оперативного командування «Захід» на виконання спільних Директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26 квітня 2017 року №Д-322/1/5дск, та від 25 травня 2017 року №Д-322/1/6дск; зобов`язати нарахувати та виплатити усі щомісячні додаткові види грошового забезпечення, з дня введення в дію переліків змін до штату №01/132 - Управління оперативного командування «Захід» на виконання спільних Директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26 квітня 2017 року №Д-322/1/5дск, від 25 травня 2017 року №Д-322/1/6дск по день виключення зі списків особового складу частини з урахуванням виплачених сум щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України щодо невиконання вимог пунктів 9.1, 10.4, 37.1, 37.1.1, 37.2, 37.3, 37.7 наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» в частині припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з дня введення в дію переліків змін до штату №01/132 - Управління оперативного командування «Захід» на виконання спільних Директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26 квітня 2017 року №Д-322/1/5дск, та від 25 травня 2017 року №Д-322/1/6дск; зобов`язання оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 усі щомісячні додаткові види грошового забезпечення, з дня введення в дію переліків змін до штату №01/132 - Управління оперативного командування «Захід» на виконання спільних Директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26 квітня 2017 року №Д-322/1/5дск, від 25 травня 2017 року №Д-322/1/6дск по день виключення зі списків особового складу частини з урахуванням виплачених сум щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем подано заяву про часткову відмову від позову, вимогам чинного законодавства не суперечить, прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи не порушує.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що всупереч ч. 2 ст. 189 КАС України судом першої інстанції до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову не роз`яснено позивачу наслідки відповідних процесуальних дій. Також, всупереч ч. 5 ст. 189 КАС України судом першої інстанції прийнято відмову та не продовжено розгляд адміністративної справи в частині даних позовних вимог, оскільки ці дії суперечать закону, та порушують права, інтереси позивача.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи(в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін(у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог у зв`язку із заявою позивача про відмову від частини позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 42 КАС України визначено склад учасників справи, якими є сторони, треті особи та органи і особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 43 цього Кодексу учасники справи наділені адміністративно процесуальною правосуб`єктністю, тобто правами і обов`язками.

Згідно зі ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За змістом частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Статтею 189 КАС України регламентується право позивача у справі на відмову від позову.

Нормами цієї статті визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача відмовитися від позову. Такі дії позивача не повинні суперечити закону та не повинні порушувати чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

З матеріалів справи слідує, що 07 серпня 2020 року позивач подав до суду заяву про часткову відмову від позову, у якій просив прийняти відмову від позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України щодо невиконання вимог пунктів 9.1, 10.4, 37.1, 37.1.1, 37.2, 37.3, 37.7 наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» в частині припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з дня введення в дію переліків змін до штату №01/132 - Управління оперативного командування «Захід» на виконання спільних Директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26 квітня 2017 року №Д-322/1/5дск, та від 25 травня 2017 року №Д-322/1/6дск; зобов`язання оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 усі щомісячні додаткові види грошового забезпечення, з дня введення в дію переліків змін до штату №01/132 - Управління оперативного командування «Захід» на виконання спільних Директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26 квітня 2017 року №Д-322/1/5дск, від 25 травня 2017 року №Д-322/1/6дск по день виключення зі списків особового складу частини з урахуванням виплачених сум щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Враховуючи вищенаведені норми та подану позивачем заяву, яка не суперечить вимогам чинного законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що слід закрити провадження у справі в частині зазначених позивачем в заяві позовних вимог.

Підстав для відмови судом першої інстанції у прийнятті поданої позивачем заяви колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів зазначає про те, що подання заяви про відмову від позову є реалізацією позивачем його диспозитивних прав, передбачених нормами КАС України.

Установивши, що позивач реалізував своє право на відмову від позову в суді першої інстанції, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано прийняв його заяву про відмову від позову з відповідними правовими наслідками.

Крім цього, колегія суддів враховує, що суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідує, що судом першої інстанції встановлено, що заява позивача не суперечить вимогам чинного законодавства, прав та охоронюваних інтересів учасників справи не порушує.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушення норм процесуального права судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Щодо доводів апелянта про недотримання судом першої інстанції вимог частини 2 статті 189 КАС України колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що справа була розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження.

Доводи позивача в цій частині не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки неприйняття судом відмови від позову Закон пов`язує лише з встановленням невідповідності такої вимогам чинного законодавства та порушенням чиїх-небудь права, свободи або інтереси.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідує, що судом першої інстанції не було встановлено обставин, визначених частиною 5 статті 189 КАС України.

З огляду на зазначене, у суду були відсутні підстави для відмови у прийнятті заяви позивача про відмову від позову.

Відтак порядок роз`яснення сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, визначений частиною 2 статті 189 КАС України на законність оскаржуваної ухвали не впливає.

Щодо вимог апеляційної скарги про задоволення адміністративного позову повністю, то колегія суддів зазначає, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження суд апеляційної інстанції не може прийняти рішення по суті заявлених позовних вимог.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року про закриття провадження у справі № 460/4192/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 27 січня 2021 року.