Справа № 120/2468/20-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/2468/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Ю.М.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

27 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення остаточного розрахунку при звільненні з військової служби, а саме: невключення щомісячної додаткової грошової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №899 від 22.09.2009 року, до складу грошового забезпечення, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 29 повних календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №899 від 22.09.2009 року, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що відповідно до довідки №1299 від 11.05.2017 йому на постійній основі щомісячно нараховувалась та виплачувалась додаткова грошова винагорода, яка підлягає включенню до суми грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 30.03.2013 року №78 позивача звільнено з військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.04.2013 року №67 ОСОБА_1 з 10.04.2013 виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення, а також нараховано та виплачено грошову допомогу при звільненні у запас в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 29 років календарної служби.

21.05.2020 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про проведення перерахунку грошової допомоги при звільненні та її виплату з включенням до 50% грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, згідно з Постановою № 889.

Листом №350/118/1624/ПС від 01.06.2020 року військова частина НОМЕР_1 повідомила про неможливість надання інформації, оскільки відомості по грошовому забезпеченню передані до архіву.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889 протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова грошова винагорода на підставі Постанови №889 на постійній основі перед звільненням.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей, права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Ч.2 ст.9 передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

02.10.2010 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 (далі Постанова №889), якою з 1 жовтня 2010 року встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для деяких категорій військовослужбовців.

На підставі Постанови №889 та з метою визначення порядку та умов виплати військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди (далі Інструкція №595).

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161 внесено зміни до Постанови №889 та встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для військовослужбовців Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби).

На підставі вищенаведеного відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2013 року №370 «Про внесення змін до наказу Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595» (далі Наказ №370) внесено зміни до Інструкції №595.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №595 в редакції Наказу №370 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць: військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту): з 01 квітня 2013 року - до 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року - до 40 відсотків місячного грошового забезпечення.

Таким чином, порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди для всіх військовослужбовців, крім окремих категорій військовослужбовців ЗСУ, встановлено наказом Міноборони №370 з 07 червня 2013 року.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу з 10.04.2013, тобто до набрання чинності Наказом №370.

Згідно з приміткою до довідки військової частини НОМЕР_1 №1299 від 11.05.2017 року про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 щомісячна грошова винагорода була введена в дію постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року окремим категоріям військовослужбовців. На підставі наказу Міністерства оборони України №370 від 07.06.2013 року були внесені зміни до вищенаведеної постанови про виплату винагороди в розмірі 20% всім військовослужбовцям з 01.04.2013 року. На день набрання чинності наказу ОСОБА_1 був звільнений з військової служби, тому підстав для виплати даної винагороди не було.

Таким чином, згідно з довідкою №1299 від 11.05.2017 щомісячна грошова винагорода відповідно до Постанови №889 позивачу не нараховувалася і не виплачувалася, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п. 38.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року № 260 (Інструкція №260) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з п. 38.6 Інструкції №260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

З урахуванням вищенаведеного, одноразова грошова допомога при звільненні обчислюється з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які нараховувалися та виплачувалися військовослужбовцю на момент звільнення.

Оскільки станом на момент звільнення з військової служби ОСОБА_1 не отримував щомісячну грошову винагороду відповідно до Постанови №889, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для включення вказаної грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 січня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.