Справа № 296/5519/16-а
Суддя: Драч Ю. І.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/5519/16-а
У Х В А Л А

"21" січня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Алексеєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 20.07.2016 року в адміністративній справі 296/5519/16-а за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії за виключними обставинами.

В обґрунтування заяви зазначив, що Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2018 року його касаційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 20.07.2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2016 року у адміністративній справі № 296/5519/16-а залишено без змін.

Вказує, на час його звернення з позовом про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівників прокуратури прийнято не було.

Рішенням Конституційного суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення 1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Вказує, що факт визнання КСУ таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення 1697-VІІ зі змінами є виключною обставиною, на підставі якої він звернувся до суду з даною заявою. Просить скасувати постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 20.07.2016 та прийняти рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 06.02.2020 року адміністративну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд постанови суду за виключними обставинами, передати на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року адміністративну справу № 296/5519/16-а за заявою ОСОБА_2 про перегляд постанови суду за виключними обставинами передано для розгляду до Корольовського районного суду м. Житомира.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.06.2020 відкрито провадження у справі.

У судові засіданні призначені на 22.09.2020 року, 03.11.2020 року та 21.01.2021 року заявник не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд заяви за його відсутності не подавав.

Відповідача у судове засідання представника не направив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно ч.1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 5 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Нововиявлені обставини стосуються фактів, покладених в основу судового рішення, які існували на час розгляду справи, але не були відомі учасникам справи, і були виявлені після набрання рішенням законної сили. Натомість виключні обставини - це нові факти, які виникли після вирішення справи.

Інститут виключних обставин має на меті забезпечення перегляду судових рішень, ухвалених з порушеннями, що мали суттєвий вплив на вирішення справи. Визнання закону неконституційним, не застосування судом конституційного закону, злочинні дії судді, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом - усе це свідчить про помилку з боку держави та підриває довіру до судового рішення.

Суспільний інтерес в усуненні сумніву у законності та обґрунтованості судового рішення переважає над суспільним інтересом, що виявляється у дотриманні принципу юридичної визначеності (res judicata). У разі конкуренції між правильним і стабільним перевагу слід надавати першому.

Щоб усунути цей сумнів судове рішення, навіть те, що набрало законної сили, може бути переглянуте за заявою учасника справи або іншої зацікавленої особи, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 29.10.2019 у справі № 922/1391/18 (п. 9.9) дійшов висновку:

« 9.7. Застереження щодо можливості перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у разі, якщо воно ще не виконане, ґрунтується на принципі юридичної визначеності, який вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, що у повній формі розкривається у "res judicata pro veritate habetur!" - "судове рішення визнається за істину". Суть цього принципу полягає у тому, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим, не може ставитися під сумнів та підлягає виконанню, тобто вирішення судом спірного питання визнається за істину.

9.8. Дія принципу res judicata передбачає встановлення у відносинах між сторонами спору, вирішеного остаточним і обов`язковим для сторін судовим рішенням, стану правової визначеності. Вирішуючи господарський спір, суд застосовує правовий акт, а у випадку, якщо доходить висновку, що правовий акт суперечить Конституції України, не застосовує його з дотриманням порядку, встановленого частиною шостою статті 11 ГПК України, і, вирішивши таким чином спір, встановлює стан правової визначеності у відносинах між сторонами. За судовим рішенням, яке не потребує виконання, такий стан і наслідки, передбачені судовим рішенням, встановлюються одразу з набранням рішенням сили. Разом з тим, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання зокрема судових рішень. Наслідки, передбачені судовим рішенням, яке потребує виконання, остаточно настають після виконання цього судового рішення. Саме з виконанням судового рішення реально поновлюються права особи, яка зверталась з відповідним позовом до суду, і яка за наслідками виконання цього судового рішення отримує визначеність у правовому статусі, на який може покладатись, реалізуючи свої права та обов`язки.

9.9. Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням. Виняток нормою пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України встановлено для випадків, коли рішення суду ще не виконане, тобто коли наслідки, передбачені ним, остаточно не настали».

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в пункті 40 справи «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення».

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 20.07.2016, оскільки заявником не наведено правових підстав, встановлених та передбачених статтею 361 КАС України для перегляду судового рішення за виключними обставинами.

Згідно з п.1 ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може

відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами та залишити в силі постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 20.07.2016 року в адміністративній справі 296/5519/16-а за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Корольовський районний суд м.Житомира.

Суддя Ю. І. Драч