Справа № 540/3770/20
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3770/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Північна виправна колонія (№ 90)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Державної установи "Північна виправна колонія (№ 90)" (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати ОСОБА_1 в день звільнення одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 17 календарних років служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 17 календарних років служби;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", оскільки він був звільнений зі служби з посади старшого прапорщика внутрішньої служби молодшого інспектора відділу охорони за власним бажанням згідно наказу від 17.09.2015 № 43 о/с та має 17 років вислуги. Як ствердує позивач, не набуття права на пенсію не може нівелювати його право на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги за умови наявності 10 років вислуги, посилаючись при цьому на постанову Верховного Суду від 17.03.2015 у справі № 21-80а15. Позивач зазначає, що відповідач при звільненні не здійснив нарахування одноразової допомоги при звільненні, чим допустив протиправну бездіяльність. Із наведених підстав, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 27.11.2020 відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.12.2020 відповідач надіслав суду відзив на позов, в якому зазначає про необґрунтованість позовних вимог з підстав відсутності у позивача права на пенсію за ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідач відмічає, що право на отримання після звільнення зі служби грошового забезпечення та відповідної одноразової грошової допомоги при звільненні виникає у особи у разі набуття права на пенсію. Також наголошує, що на день звільнення 17.09.2015 ОСОБА_1 мав вислугу 19 років 01 місяць 03 дні в календарному обчисленні, що в пільговому обчисленні складає 25 років 00 місяців 01 день, як це передбачено Законом № 2262-ХІІ щодо обрахування вислуги років для виходу на пенсію. Позивачем не додано до матеріалів справи жодного доказу про те, що станом на дату звільнення ним набуто право на пенсію. Питання щодо виплати одноразової грошової допомоги регулюється положеннями Закону № 2262-ХІІ, а не КЗпП України. Посилаючись на викладене, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд розглядає дану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в правоохоронних органах та відповідно до наявної у справі копії трудової книжки НОМЕР_1 , вбачається щодо служби в органах Збройних сил України з 19.06.1993 до 28.10.1996 ; записи № 6-7 з 23.12.1997 до 17.09.2015 проходив службу в ДУ "Північна виправна колонія (№ 90)". Стаж 17 років 08 місяців 24 дні.

Відповідно до витягу з наказу ДУ "Північна виправна колонія (№ 90)" від 17.09.2015 № 43 о/с по особовому складу, у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України в запас Збройних Сил України за п. 63 "ж" (за власним бажанням) з 17 вересня 2015 року старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 молодшого інспектора відділу охорони установи. Вислуга років станом на 17 вересня 2015 року становить 19 років 01 місяць 03 дні в календарному обчисленні та 25 років 00 місяців 01 день в пільговому обчисленні.

При звільненні позивачу не виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби.

Не погоджуючись з остаточним розрахунком при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, позиція позивача щодо права на отримання одноразової грошової допомоги грунтується на положеннях ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ та постанови КМУ від 17.07.1992 № 393. Відповідач, у свою чергу, вважає, що у зв`язку із не набуттям позивачем права на пенсію за вказаним Законом, він не має права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Пунктом 4 ч. 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 КАС України).

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Згідно із ч. 5 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як передбачає ч. 1 ст. 102 Закону України "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі-Закон № 2262-ХІІ).

Питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачені ч. 2 ст. 9 даного Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час звільнення позивача), яка визначає, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частинами 3 та 4 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ визначено, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітникам Служби судової охорони, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Призначення та виплата одноразової грошової допомоги передбачено також постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (далі-Постанова № 393, в редакції, чинній на час звільнення).

Підпунктом 3 п. 10 Постанови № 393 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї Постанови.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за власним бажанням виникає у разі наявності вислуги 10 років і більше.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби, що також визначено ч. 2 та ч. 3 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

Таким чином, Законом № 2262-ХІІ визначені умови, норми і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі військовій, в органах внутрішніх справ, Національній поліції та інших органах, що мають відношення до військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Натомість, Законом України "Про національну поліцію" передбачено право особи, яка звільняється зі служби, на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відтак, суд не погоджується із позицією відповідача про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у особи виникає тільки у разі наявності права на отримання пенсії за Законом № 2262-ХІІ, оскільки одноразова грошова допомога має разовий характер та не може нівелювати право на її отримання в залежності від права на пенсію. Дана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.12.2019 у справі № 160/3470/19 (адміністративне провадження №К/9901/26125/19).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач, який має вислугу 19 років 1 місяць і 3 дні, набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів наявність законних підстав для не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, у зв`язку з чим, суд вважає протиправною бездіяльнвість відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до положень ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ.

Відтак, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 19 календарних років служби.

З огляду на викладене вище, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту даної норми слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, що може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

У той же час, позивачем не надано жодного доказу того, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення, а судом таких обставин не встановлено.

Відтак, відсутні підстави для встановлення судового контролю.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Державної установи "Північна виправна колонія (№ 90)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Північна виправна колонія (№ 90)" щодо не виплати ОСОБА_1 в день звільнення одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 19 календарних років служби.

Зобов`язати Державну установу "Північна виправна колонія (№ 90)" (73032, м.Херсон, вул. Некрасова, 234, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 19 календарних років служби.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 106030000