Справа № 500/4249/20
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4249/20

25 січня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баб`юка П.М.

за участю:

секретаря судового засідання Косюк О.П.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Нацюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі, також, - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (далі, також, - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні пенсії державного службовця згідно довідок про складові заробітної плати, виданих управлінням Держпраці у Тернопільській області №29/06-17/02-9.1/20 від 06.07.2020 року та №30/06-17/02-9.1/20 від 06.07.20204

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця з 07.07.2020 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих управлінням Держпраці у Тернопільській області №29/06-17/02-9.1/20 від 06.07.2020 та №30/06-17/02-9.1/20 від 06.07.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, з 05.07.2015 позивачу призначена пенсія за віком. 06.06.2017 Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2017 у справі №607/8712/17 зобов`язано Тернопільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити з 06.06.2017 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби оспорювані періоди роботи. Однак з 06.06.2017 пенсія позивачу нараховувалась на загальних підставах в розмірі відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки він продовжував працювати державним службовцем. 06.07.2020 року я звільнений з вище зазначеної посади з припиненням державної служби в зв`язку з досягненням 65 річного віку, відповідно до пункту 7 частини першої та частини третьої статті 83 Закону України «Про державну службу». 07.07.2020 позивач звернувся з заявою до відповідача з вимогою про нарахування пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих на дату мого звільнення, управлінням Держпраці у Тернопільській області. Однак, рішенням відповідача від 10.07.2020 в нарахуванні пенсії відповідно наданих довідок про складові заробітної плати, виданих управлінням Держпраці у Тернопільській області позивачу відмовлено, аргументуючи відсутністю законодавчо закріпленого механізму перерахунку пенсій призначених згідно Закону України «Про державну службу». На думку позивача, такі дії відповідача порушують його конституційне право на соціальний захист, а тому, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання.

Від відповідача на адресу суду 18.01.2021 надійшов відзив на позовну заяву (аркуші справи 33-34), в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити. В обґрунтування відмови проведення перерахунку пенсії позивачу зазначено, що в ході реформування системи державного управління 10 грудня 2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, - її проходженням та припиненням, - Закон №889-VIII. У зв`язку з набуттям з 1 травня 2016 року чинності зазначеним Законом, положення Закону № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII). Натомість, у статті 90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-ІV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено. Тобто, з 01.06.2015 пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 723 не призначаються, а призначені раніше не перераховуються. Враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» № 889- VIII від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, з 01.05.2016, відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обґрунтування.

В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на викладені у відзиві обґрунтування.

Додатково повідомила, що позивач вийшов на пенсію державного службовця у 2017 році, а перерахунок пенсії державного у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців законодавством не передбачено. Якщо б позивач виходив на пенсію державного службовця вперше 07.07.2020, то довідки про складові заробітної плати від 07.07.2020 (з останнього місця роботи) могли бути враховані.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 05.07.2015 перебуває на обліку як пенсіонер в Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області, з 05.07.2015 йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06.06.2017 року при досягненні 62 річного віку позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», однак отримав відмову у зв`язку із недостатньою кількістю стажу державної служби.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2017 у справі №607/8712/17 зобов`язано Тернопільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити з 06.06.2017 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби оспорювані періоди роботи.

Зазначена постанова залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2017 та набрала законної сили 07.12.2017.

Однак, з 06.06.2017 пенсія позивачу нараховувалась на загальних підставах в розмірі відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки, позивач продовжував працювати державним службовцем на посаді начальника відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді та на виробництві і об`єктах підвищеної небезпеки, що підтверджується записом №46 трудової книжки НОМЕР_1 та індивідуальними відомостями про застраховану особу (аркуші справи 13-14).

06.07.2020 ОСОБА_1 звільнений з зазначеної посади з припиненням державної служби в зв`язку з досягненням 65 річного віку, відповідно до пункту 7 частини першої та частини третьої статті 83 Закону України «Про державну службу», що підтверджується записом №49 в трудовій книжці НОМЕР_1 позивача (аркуш справи 13).

Позивач 07.07.2020 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про перехід на пенсію державного службовця у зв`язку з звільненням та нарахування пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N3723-XII з урахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих на дату його звільнення управлінням Держпраці у Тернопільській області № 29/06-17/02-9.1/20 від 06.07.2020 та №30/06-17/02-9.1/20 від 06.07.2020 (аркуш справи19).

Листом відповідача №1414-1468/М-02/8-1900/20 від 10.07.2020 у нарахуванні пенсії відповідно наданих довідок про складові заробітної плати, виданих управлінням Держпраці у Тернопільській області № 29/06-17/02-9.1/20 від 06.07.2020 та №30/06-17/02-9.1/20 від 06.07.2020 позивачу відмовлено, аргументуючи відсутністю законодавчо закріпленого механізму перерахунку пенсій призначених згідно із Законом України «Про державну службу».

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За нормами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, передбачено Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015, який набув чинності з 01.05.2016 (далі - Закон №889-VIII).

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII визначено, що: Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 № 3723-XII (далі - Закон №3723-XII) встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягай віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII вік і страховий стаж.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, право на пенсію одержують особи, зазначені в п. 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік і в жодному із зазначених вище Законів не зазначається, що таке право особа одержує при умові, що їм раніше пенсія за Законом України "Про державну службу" не призначалась.

Крім цього, право на отримання позивачем пенсії відповідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII встановлено судовими рішеннями у справі №876/11544/17.

Після призначення позивачу з 06.06.2017 пенсії державного службовця, останній продовжував працювати на посаді державної служби до 06.07.2020, що не заперечується відповідачем.

Правовідносини обчислення пенсії після звільнення з посади державної служби регулюються Порядком призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 № 622 (далі - Порядок № 622).

Згідно з п. 31 Порядку №622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII "Про державну службу" займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII "Про державну службу", мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Позивачу призначена пенсія за віком у 2015 році відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/8712/17, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2017 та набрала законної сили 07.12.2017, позивачу призначено з 06.06.2017 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» .

Суд зазначає, що в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2017 у справі №607/8712/17 судом зроблено висновок, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом № 889-VIII становить більше 10 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII з моменту подання заяви з урахуванням наданих довідок.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивачу призначена пенсія за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, коли вже діяв Закон №889-VIII, однак норми цього Закону (п. 10 Прикінцевих та перехідних положень) надають право на призначення пенсії позивачу відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII за певних умов, які у нього наявні.

Така пенсія державного службовця була призначена позивачу у 2017 році, однак не виплачувалась, оскільки, після призначення у 2017 році пенсії державного службовця, позивач продовжував працювати на посадах державної служби.

При призначенні пенсії ОСОБА_1 у 2017 році відповідачем бралися до розрахунку довідки про складові заробітної плати №09/39 від 06.06.2017 та №09/38 від 06.06.2017 (аркуші справи 36-37).

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно із статтею 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин - стаття 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, позивач має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п.5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

В довідці від 06.07.2020 №29/06-17/02-9.1/20, виданій позивачу при звільненні у 2020 році, зазначено наступні складові для призначення пенсії ОСОБА_1 :

посадовий оклад - 7050,00 грн;

надбавка за ранг радника податкової та митної справи 5 рангу - 600,00 грн;

надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 21 років) - 3525,00 грн.

На всі види оплати праці нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за липень 2020 року (аркуш справи 20).

В довідці від 06.07.2020 №29/06-17/02-9.1/20 зазначено наступні складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за період з 01.05.2016 по 06.07.2020:

надбавка за інтенсивність праці - 191597,49 грн;

премія місячна - 96616,24 грн;

грошова допомога при щорічній відпустці - 115627,92 грн;

індексація зарплати - 1160,19 грн.

На всі види оплати праці нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за 2016-2020 роки (аркуші справи 21-22).

Як вбачається із вказаних довідок, вони складені за формами, затвердженими Постановою від 17.01.2017 № 1-3, видані належним державним органом, їх зміст відображає всі належні складові оплати праці.

Отже, переведення позивача на пенсію державного службовця після звільнення з державної служби та нарахування пенсії слід було здійснити з моменту подання заяви 07.07.2020 з урахуванням наданих довідок від 06.07.2020 №29/06-17/02-9.1/20 та №30/06-17/02-9.1/20.

Натомість у цих спірних правовідносинах відповідач безпідставно не взяв до уваги довідки від 06.07.2020 №29/06-17/02-9.1/20 та від 06.07.2020 №30/06-17/02-9.1/20 при переведенні позивача на пенсію державної служби та проведенні нарахувань.

Крім цього, суд не приймає до уваги посилання відповідача, що перерахунок пенсії державного службовця у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців законодавством не передбачено, оскільки в даному випадку не йдеться мова про підвищення заробітної плати. Довідки видані позивачу з останнього місця роботи та відображають реальні складові заробітної плати яку безпосередньо він отримував будучи державним службовцем.

Також дискримінаційними є посилання представника відповідача, що якщо б у 2017 році позивачу не була призначена пенсія державного службовця, то при виході на пенсію у 2020 році вперше, при обчисленні розміру пенсійних виплат спірні довідки підлягали б врахуванню.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця згідно довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області від 06.07.2020 за №29/06-17/02-9.1/20 та №30/06-17/02-9.1/20 є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 07.07.2020 пенсію державного службовця згідно довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області від 06.07.2020 за №29/06-17/02-9.1/20 та №30/06-17/02-9.1/20, то вона як похідна вимога від основної підлягає задоволенню в силу п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн, сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 18.12.2020, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною і скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця згідно довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області від 06.07.2020 за №29/06-17/02-9.1/20 та №30/06-17/02-9.1/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 07.07.2020 пенсію державного службовця згідно довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській області від 06.07.2020 за №29/06-17/02-9.1/20 та №30/06-17/02-9.1/20.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 січня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Баб`юк П.М.