Справа № 280/7910/20
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 січня 2021 року (11:50)Справа № 280/7910/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Лузан К.Ю.,

представників: позивача - Котелевського К.В, відповідача - Маменко К.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач) до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 07.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, 05.07.2018 керівництвом УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України та позивачу видане тимчасове посвідчення громадянина України. 07.08.2020 відповідач прийняв рішення про скасування оформлення набуття громадянства України. Оскаржуване рішення обґрунтоване тим, що позивач не дотримався положень ч. 4 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», і не припинив іноземне громадянство. Позивач таке рішення вважає протиправним, оскільки законодавство України передбачає, що якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення іноземного громадянства, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства. Декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав. Позивач зазначає, що незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства є, зокрема, випадки, коли вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України. Позивач зазначає, що у даному випадку, відповідно до листів Генерального консульства Російської Федерації у м. Харкові від 13.08.2020 № 2793 та від 07.10.2019 № 5494 повна вартість оформлення припинення громадянства Російської Федерації станом на 05.07.2018 - 4004,00 грн., що більш ніж вдвічі перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати станом на 05 липня 2018 року. Вважає, що у позивача існували незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства. Зазначає, що позивач мав протягом 2 років з моменту набуття громадянства України, а саме до 05.07.2020 звернутись до Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області для здачі тимчасового посвідчення громадянина України, з декларацією про відмову від іноземного громадянства та заявою про видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України для подальшого оформлення паспорта громадянина України. Проте, 29.09.2019 позивач вилетів на територію Республіки Кіпр, де з незалежних від нього причин, перебуває і наразі, через поширення коронавірусної хвороби та введення карантину. Тобто, починаючи з 12.03.2020 позивач не мав змоги повернутись на територію України. Також позивач посилається, що подача декларації входить до процедури надання адміністративної послуги видача довідки про реєстрацію особи громадянином України, а згідно з пп. 3 п. 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» від 17.03.2020 № 530-ІХ з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Позивач вважає, що для скасування рішення про оформлення набуття ним громадянства України не було законних підстав, оскільки у позивача існували незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, а саме: вартість оформлення припинення громадянства Російської Федерації перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли Позивач набув громадянство України, тому документом, що засвідчить відмову від громадянства Російської Федерації є декларація про відмову від іноземного громадянства та позивачем був пропущений строк для звернення до Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області для отримання адміністративної послуги - видача довідки про реєстрацію особи громадянином України для документування особи з незалежних від нього причин, а саме: через різке поширення коронавірусної хвороби та введення карантину.

Ухвалою суду від 06.11.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 07.12.2020.

Відповідач позов не визнав та надав суду відзив на позовну заяву (вх. №58288 від 01.12.2020). Зокрема зазначає, що 07.04.2018 позивач звернувся до Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України». 05.07.2018 прийнято рішення про оформлення набуття громадянину ОСОБА_1 громадянства України. 05.07.2018 позивач був документований довідкою №4231 про реєстрацію особи громадянином України для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України. 12.04.2019 позивач документований тимчасовим посвідченням громадянина України терміном дії до 05.07.2020. На адресу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області надійшов лист Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 31.05.2018 №6.4/2200-18 про ноти Посольства Російської Федерації в Україні щодо процедури припинення громадянства Російської Федерації у якому зазначена вартість її оформлення 1820 гривень для заявників - громадян Російської Федерації. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 складає 3723,00 грн., тобто консульський збір не перевищує розмір половини мінімальної заробітної плати та подання декларації про відмову від іноземного громадянства є противним. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 необхідно було надати довідку про припинення громадянства Російської Федерації до УДМС України в Запорізькій області або її територіальних підрозділів. Проте, позивачем у встановлений законодавством термін не надано підтверджуючих документів про існування незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства та не надано довідки про припинення громадянства Російської Федерації, у зв`язку із чим керівництвом УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення від 07.08.2020 про скасування рішення про оформлення громадянства України громадянину ОСОБА_1 , у зв`язку з не виконанням поданого відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України. Також відповідач зазначає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» не передбачає процедуру подовження терміну дії тимчасового посвідчення громадянина України та не звільняє заявника від виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство. Відповідач звертає увагу, що позивачем була надана заява про надання адміністративної послуги від 07.04.2018, в якій зазначено, що він ознайомився з вичерпним переліком та розміром платежів, передбачених Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито», Постановою КМУ від 04.06.2007 №795 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання». Також, після проведеної додаткової перевірки було встановлено, що після набуття громадянином ОСОБА_1 громадянства України та отримання тимчасового посвідчення громадянина України, 29.09.2019 він виїхав за межі України по паспорту громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон. Таким чином відповідач вважає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, оскільки позивачем не вжито жодних заходів з припинення іноземного громадянства.

У зв`язку із відсутності судді ОСОБА_2 на роботі, підготовче засідання перенесене з 07.12.2020 на 16.12.2020.

У підготовчому засіданні оголошувалась перерва до 04.01.2021.

Протокольною ухвалою суду від 04.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.01.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 26.01.2021 позовні вимоги підтримав повністю, із підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.01.2021 проти позову заперечив та надав пояснення, відповідно до відзиву на позовну заяву.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 26.01.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, встановив наступне.

07.04.2018 Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області звернувся громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

07.04.2018 позивачем оформлено зобов`язання припинити громадянство Російської Федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України та 07.04.2018 позивач надав відповідачу заяву про надання адміністративної послуги щодо оформлення набуття громадянства України (а.с.47-48).

05.07.2018 відповідачем прийнято рішення про оформлення набуття громадянину ОСОБА_1 громадянства України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» та 05.07.2018 позивач був документований довідкою №4231 про реєстрацію особи громадянином України (а.с.13).

Також, 12.04.2019 позивач був документований тимчасовим посвідченням громадянина України № НОМЕР_1 , виданим УДМС України в Запорізькій області, терміном дії до 05.07.2020 (а.с.14-15).

У встановлений законодавством термін - до 05.07.2020 позивачем не надано відповідачу підтверджуючих документів про існування незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства та не надано довідки про припинення громадянства Російської Федерації.

УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення від 07.08.2020 про скасування рішення про оформлення громадянства України громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з не виконанням поданого відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України.

Не погоджуючись із таким рішенням позивач звернувся до суду із позовною вимогою про його скасування.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України».

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Умовами прийняття до громадянства України є:

1) визнання і дотримання Конституції України та законів України;

2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до абзацу 12 статті 1 Закон України «Про громадянство України», зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Абзацом 13 статті 1вказаного Закону встановлено, що незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства, зокрема, є - вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідно до змісту Генерального консульства Російської Федерації у м.Харкові від 13.08.2020 №2793 та від 07.10.2019 №5494 повна вартість оформлення процедури припинення громадянства Російської Федерації станом на 05.07.2018 - 4004,00 грн. (а.с.18, 19).

Суд зазначає, що дата набуття громадянства ОСОБА_1 - 05 липня 2018 року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати, на момент, коли позивач набув громадянство України становив 3723,00грн.

Відтак, суд дійшов висновку, що у даному випадку вартість оформлення припинення громадянства Російської Федерації перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли позивач набув громадянство України.

Щодо посилань відповідача, що станом на 26.04.2018 розмір консульського збору за оформлення заявки про вихід з громадянства Російської Федерації складає 1820 гривень, для заявників - громадян Російської Федерації (а.с.49-50), то суд зазначає наступне.

У вказаному листі зазначено лише розмір консульського збору за оформлення заяви про вихід із громадянства Російської Федерації - 1820,00 грн.

В той же час, у листах Генерального консульства Російської Федерації у м.Харкові від 13.08.2020 №2793 та від 07.10.2019 №5494, які адресовані позивачу зазначено, що повна вартість процедури оформлення виходу із громадянства Російської Федерації становить 4004,00 грн.: консульський збір за оформлення заяви про вихід із громадянства 1820 грн., консульський збір за видачу довідки про відсутність громадянства Російської Федерації, збір за відшкодування фактичних розходів 364 грн. (а.с.18, 19).

Суд зазначає, що у абз. 13 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що незалежною від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства, випадок, коли вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Таким чином суд вважає, що оформлення заяви про вихід із громадянства Російської Федерації (вартість 1820,00 грн.) є лише частиною процедури оформлення припинення іноземного громадянства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у даному випадку наявні підстави вважати, що неотримання документа про припинення іноземного громадянств не залежить від позивача.

Абзацом 16 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Оскільки судом встановлено, що причини, з яких позивач не отримав документ про припинення іноземного громадянства не залежить від позивача, то, відповідно, позивач мав подати відповідачу декларацію про відмову від іноземного громадянства до 05.07.2020.

В той же час судом встановлено та учасниками справи підтверджено, що позивач 29.09.2019 вилетів на територію Республіки Кіпр.

Загальновідомим фактом є те, що у 2020 році у світі оголошено пандемію коронавирусной інфекції.

Пандемія COVID-19 - поточна пандемія коронавирусной інфекції, викликана коронавірусом SARS-CoV-2. Спалах вперше був зафіксований в Ухані, Китай, в грудні 2019 року. 30 січня 2020 року Всесвітня організація охорони здоров`я оголосила цей спалах надзвичайною ситуацією у сфері охорони здоров`я, що має міжнародне значення, а 11 березня 2020 року - пандемією.

Оголошення пандемії, в свою чергу зумовило, зупинення авіасполучення між країнами.

Судом із матеріалів справи встановлено, що позивач намагався вилетіти з Республіки Кіпр до України 05.06.2020, 01.07.2020, 03.07.2020, проте рейси були скасовані (а.с.25-28).

Отже, суд вважає, що позивачем вживались заходи щодо прибуття до України.

Таким чином, позивач, від причин, що він нього не залежали не міг прибути на територію України та надати відповідачу декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Про зазначені обставини позивач повідомляв відповідач заявою від 04.06.2020 (а.с.20).

Проте, відповідачем 07.08.2020 прийняте рішення про скасування рішення відповідача про оформлення набуття позивачу громадянства України, у зв`язку із тим, що позивачем не виконане зобов`язання та не подано документ про припинення іноземного громадянства, а незалежні від особи причини неотримання документу про припинення іноземного громадянства відсутні.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України», рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Відповідно до п. 88 Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства, яке затверджено Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Зі змісту оскаржуваного рішення встановлено, що відповідачем скасоване рішення про оформлення набуття позивачу громадянства України через те, що позивачем не виконане зобов`язання та не подано документ про припинення іноземного громадянства, а незалежні від особи причини неотримання документу про припинення іноземного громадянства відсутні.

Проте, судом встановлено, що причини неотримання документу про припинення іноземного громадянства не залежать від позивача через те, що вартість оформлення припинення іноземного громадянства перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

В той же час суд вважає, що позивач не міг подати відповідачу декларацію про відмову від іноземного громадянства з незалежних від нього причин.

Ураховуючи зазначене вище суд дійшов висновку, що відповідачем під час винесення оскаржуваного рішення не враховані всі обставини, що зумовило прийняття протиправного рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (69005, м.Запоріжжя, вул.Незалежної України, 90, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 07.08.2020 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.01.2021.

Суддя Ю.В. Калашник