Справа № 400/3/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3/20
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року (суддя Мельник О.М., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 09 липня 2020 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУПФ України в Миколаївській області, в якому з урахуванням уточнень фактично просив:

- визнати протиправними дії ГУПФ України в Миколаївській області щодо неправильного розрахунку розміру пенсії позивача та стягнути з відповідача різницю недоплачених коштів;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії на підставі заяви позивача від 03.01.2019 року та стягнути заборгованість після перерахунку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 05.01.2015 року він звернувся за призначенням пенсії за віком. Загальний стаж роботи складав більше 46 років, понаднормований стаж - більше 11 років. Протягом періоду з 2015 року по 2019 рік позивачем було подано 2 заяви (04.01.2017 року та 03.01.2019 року) про перерахунок пенсії в зв`язку з тим, що як пенсіонер він продовжував працювати відповідно до ст. 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач провів перерахунок пенсії. Проте ознайомившись з матеріалами пенсійної справи позивачу стало відомо, що нарахування пенсії проводилось з порушенням, в зв`язку з чим було недораховано мінімум 7301,52 грн.

Крім того апелянт вказує на те, що відповідачем застосовано невірний показник середньої заробітної плати при перерахунку пенсії.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та з 08.11.2014 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

04.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 42 Закону №1058-ІV та з 01.01.2017 позивачу здійснено перерахунок пенсії по стажу і заробітній платі. Страховий стаж враховано по 31.12.2016 року, який склав 44 роки 2 місяці 11 днів. Розмір пенсійної виплати склав 3087,50 грн. (а.с. 18).

Протягом періоду з 2015 року по 2019 рік позивачем було подано 2 заяви (04.01.2017 року та 03.01.2019 року) про перерахунок пенсії в зв`язку з тим, що як пенсіонер він продовжував працювати відповідно до ст. 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач провів перерахунок пенсії. З 01.01.2017 позивачу здійснено перерахунок пенсії по стажу і заробітній платі. Страховий стаж враховано по 31.12.2016 року, який склав 44 роки 2 місяці 11 днів. Розмір пенсійної виплати склав 3084,91 грн. (а.с. 19).

23.07.2018 року було здійснено перерахунок пенсії позивача у зв`язку із уточненням даних в пенсійній справі з 01.04.2017 по 31.08.2018. Розмір пенсійної виплати змінився та склав 3085,95 грн. (а.с. 15).

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом було здійснено перерахунок його пенсії та підстави для здійснення повторного перерахунку на даний час відсутні.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі- Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст. 27 цього Закону №1058-ІV закріплено формулу для визначення розміру пенсії за віком, а частиною 2 ст. 40 Закону №1058-ІV встановлено формулу для визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 40 цього Закону (в редакції, чинній на час призначення пенсії) позивачу, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Слова «за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року» означають, що враховується вся заробітна плата, в тому числі і та, яку отримував пенсіонер після призначення пенсії.

Заробітна плата для обчислення пенсії в обох випадках розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 Закону №1058-IV: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + + Кз3 + ... + Кзn );

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

На підставі наведеного можна дійти висновку, що заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний пропрацьований місяць після призначення пенсії.

Таким чином, у формулі обчислення заробітної плати Зп = Зс х (Ск : К) змінними показниками будуть (Ск : К).

Частиною 4 статті 42 Закону №1058-ІV передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв в роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Відповідно до Закону України від 02.03.2015 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та Закону України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» працюючим пенсіонерам пенсія (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням зазначених норм розмір пенсії до виплати склав 2624,37 грн. (до перерахунку складав 2489,73 грн.). Пенсія в перерахованому розмірі почала виплачуватись позивачу з березня 2017 року (а.с. 14).

Відповідно до статті 40 Закону №1058 у разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

Як вже зазначалося вище, 01.04.2017 року в автоматичному режимі було проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку із уточненням показника середньої заробітної плати за листопад та грудень 2016 року. Загальний розмір пенсійної виплати склав 3084,91 грн. (а.с. 19), до виплати (85% від призначеної суми пенсійної виплати як працюючому пенсіонеру) - 2622,17 грн.

Відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону №1058-IV (зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відтак, з 01.10.2017 року розмір пенсійної виплати позивача склав 3084,91 грн. (а.с. 50).

23.07.2018 року було здійснено перерахунок пенсії позивача у зв`язку із уточненням даних в пенсійній справі з 01.04.2017 по 31.08.2018. Розмір пенсійної виплати з 01.04.2017 року змінився та склав 3085,95 грн. (а.с. 57).

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV наступний перерахунок пенсії по донарахуванню стажу повинен бути проведений не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта, що відповідачем застосовано невірний показник середньої заробітної плати при перерахунку пенсії, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» одним з показників, який враховується в формулі визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, є середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення не за перерахунком, а за призначенням пенсії.

При цьому колегія суддів зазначає, що термін «обчислення пенсії» у правовому розумінні тотожний терміну «призначення пенсії», а не перерахунку.

Виходячи з наведеного, при перерахунку пенсії не підлягає врахуванню показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для призначення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, у зв`язку з визнанням даних змін до Закону неконституційними, оскільки приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній з 22.05.2008 р., застосування такого показника при перерахунку пенсії не передбачено.

Правове розуміння понять «середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України» та «показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії» є різними правовими категоріями.

Згідно змісту вищенаведених норм законів правила ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при перерахунку пенсії застосовуються з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід), а частина 2 цієї ж статті передбачає формулу для обчислення, а не перерахунку пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України.

Виходячи з наведеного середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону і є величиною постійною, не змінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Тобто, під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходи) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії.

Решта доводів апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов