Справа № 400/4975/20
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 р. № 400/4975/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Миколаївського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Шосейна, 11, м. Миколаїв, 54029

про:визнання відмови, викладену у висновку від 16.10.2020 № 225/109-75 протиправною; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправну відмову, викладену у висновку від 16.10.2020 року № 225/109-75у внесенні змін до актового запису про смерть ОСОБА_2 ; зобов`язання внести зміни в актовий запис про смерть ОСОБА_2 , складений 06.04.1985 року за № 1526, змінивши місце народження померлого «село Молдавка Ананьївського району Одеської області» на село «Долинське Ананьївського району Одеської області».

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що з метою відновлення громадянства за материнською лінією позивач до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про смерть діда. Так, у свідоцтві про народження діда зазначено місце реєстрації - с. Валегоцулово, проте у свідоцтві про смерть вказано місце народження - с. Молдавка Ананьївського району Одеської області. Відповідач 16.10.2020 протиправно відмовив у внесенні змін до актового запису.

Відповідач відзив на позов не надав, зазначив, що заперечень щодо позовних вимог не має.

Відповідно до ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення зміни місця народження померлого ОСОБА_2 з « Україна Одеська область Ананьївський район с.Молдавка» на «Україна Одеська область Ананьївський район с.Долинськ» в актовому записі про смерть № 1526 від 06 квітня 1985 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

До заяви позивач надав:

- паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 11 січня 2000 року, виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області;

- свідоцтво про народження заявника НОМЕР_2 ; актовий запис про народження № 4295 від 30 серпня 1983 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , що відповідає повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 4;

- Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища про шлюб матері заявника № НОМЕР_3 ; актовий запис про шлюб № 268 від 09 лютого 1979 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , що відповідає повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 6;

- свідоцтво про народження матері заявника НОМЕР_4 ; актовий запис про народження № 3192 від 04 листопада 1950 року укладений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що відповідає повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1;

- свідоцтво про смерть матері заявника НОМЕР_5 ; актовий запис про смерть №980 від 12 березня 2019 року укладений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що відповідає повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 6;

- свідоцтво про смерть дідуся заявника - ОСОБА_2 - НОМЕР_6 ; актовий запис про смерть № 1526 від 60 квітня 1985 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що відповідає повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 4;

- свідоцтво про народження дідуся заявника - ОСОБА_2 - № 397046 від 31 січня 1920 року, видане бюро ЗАГС с. Валегоцулове (нині - Долинськ) Ананьївського району Одеської област;

- повідомлення Державного архіву Одеської області про відсутність актового запису про народження на ОСОБА_2 , 1920 р.н., (дідуся заявника) від 28.11.2019 року за № Л-6211/05.

Так, відповідачем встановлено, що в актовому записі про смерть ОСОБА_2 № 1526 від 06 квітня 1985 року, складений Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що відповідає повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 4, що відповідає повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 6, значиться місце народження померлого (дідуся позивача) «Україна Одеська область Ананьївський район с.Молдавка».

Також у спірному висновку зазначено, що в свідоцтві про народження дідуся заявника ОСОБА_2 № НОМЕР_7 від 31 січня 1920 року, видане бюро ЗАГС с. Валегоцулове (нині - Долинськ ) Ананьївського району" Одеської області значиться місце народження померлого (дідуся заявника) «Україна Одеська область Ананьївський район с. Валегоцулове».

Відповідно до п.2.7. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року N 96/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (зі змінами), на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Встановити правильність місця народження дідуся заявника неможливо в зв`язку з тим, що не зберігся актовий запис про народження дідуся заявника ОСОБА_2 , 1920 р.н, що підтверджується повідомленням Державного архіву Одеської області про відсутність актового запису про народження на ОСОБА_2 , 1920 р.н.,(дідуся заявника) від 28.11.2019 року за № Л-6211/ 05.

Тому відповідачем 16.10.2020 складено висновок про відмову у внесенні змін до актового запису про смерть дідуся позивача.

Порядок внесення змін до актових записів регулюється статтею 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. № 96/5 (далі - Правила).

За змістом ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Ч. 2, 3 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою:

особи, щодо якої складено актовий запис;

одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини;

опікуна недієздатної особи;

спадкоємців померлого;

представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Позивач не надав суду доказів, що відноситься до переліку осіб, передбачених ч. 2 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом пункту 9 частини 5 статті 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень, тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

При цьому, порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У даному спорі позивачем не наведено обґрунтованих мотивів та не надано відповідних доказів, яким чином оспорюваний висновок відповідача про відмову у внесенні змін до актового запису про смерть дідуся позивача порушує права або інтереси позивача, тобто породжують, змінюють або припиняють його права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Миколаївського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Шосейна, 11, м. Миколаїв, 54029, ідентифікаційний код 23041148) про визнання відмови, викладену у висновку від 16.10.2020 № 225/109-75 протиправною; зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко