Справа № 520/17354/2020
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 січня 2021 року № 520/17354/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації (проспект Гагаріна, буд. 157-а, м. Харків, 62461, ), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину (м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром 3 під. 4 пов., ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації щодо не розгляду запитів Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 28.08.2020 року вих. №50688 та від 06.10.2020 року вих. 56000 та зобов`язати розглянути вказані запити у відповідності до вимог ст. 177 СК України.

Відповідач та третя особа правом надання відзиву та пояснень не скористались.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №635/5168/14-ц, виданого 28.09.2015 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 25.12.2013 року в розмірі 1782956,42 грн., суму процентів за договором позики в розмірі 170162,49 грн., витрати по оплаті судового збору у сумі 3895,26 грн.

Ухвалою Харківського районного суду від 15.07.2020 року по справі №635/5168/14-ц замінено боржника ОСОБА_2 у зв`язку з її смертю на правонаступника ОСОБА_3 .

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що на ім`я боржника зареєстровано об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на яке можливо звернути стягнення для повного та фактичного виконання рішення суду для задоволення вимог стягувача.

На адресу відділу надійшла інформаційна довідка від 02.08.2019 року, видана Слобожанською Сільською радою Харківського району, Харківської області, в якій зазначено, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи:

- ОСОБА_3 ;

- ОСОБА_4 ;

- ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_6 - неповнолітня донька 2009 р. н.

Відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області 28.08.2020 року направлено на адресу відповідача запит (вих. № 50688) надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна (житлового будинку) АДРЕСА_2 . Вказаний запит залишився без відповіді.

06.10.2020 року ВДВС повторно направлено запит (вих. № 56000) надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна (житлового будинку) АДРЕСА_2 . До вказаного листа надано додаткові довідки, що підтверджують, що дитина у вказаному будинку не мешкає та ним не користується, а тому її права не звужуються.

05.11.2020 року (вих. 2473) Служба у справах дітей ХРДА направила лист на адресу ВДВС, в якому повідомила про необхідність надання свідоцтва про народження дитини, довідку з місця проживання про склад сім`ї (яка була надана, підтверджено в першому зверненні) та інформацію про гарантування збереження права цієї дитини на житло для розгляду питання про надання дозволу.

На думку позивача, відповідачем вказані прохання про надання дозволу фактично не розглянуто, оскільки не має рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу, що передбачено ст. 177 Сімейного Кодексу України.

Враховуючи викладені обставини справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Частиною 4 статті 177 Сімейного кодексу України передбачено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866.

Відповідно до пункту 67 вказаного Порядку, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Вичерпний перелік підстав для відмови органом опіки і піклування у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна, наведено у частині 5 статті 177 Сімейного кодексу України. Серед таких підстав є:

1) мати та/або батько дитини, які (яка, який) звернулися за дозволом, позбавлені судом батьківських прав відповідно до статті 164 цього Кодексу;

2) судом, органом опіки та піклування або прокурором постановлено (прийнято) рішення про відібрання дитини від батьків (або того з них, який звернувся за дозволом) без позбавлення їх батьківських прав відповідно до статті 170 цього Кодексу;

3) до суду подано позов про позбавлення батьків дитини (або того з них, який звернувся за дозволом) батьківських прав особами, зазначеними у статті 165 цього Кодексу;

4) особа, яка звернулася за дозволом, повідомила про себе неправдиві відомості, що мають суттєве значення для вирішення питання про надання дозволу чи відмову в його наданні;

5) між батьками дитини немає згоди стосовно вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини;

6) між батьками дитини або між одним з них та третіми особами існує судовий спір стосовно нерухомого майна, за дозволом на вчинення правочину щодо якого звернулися батьки дитини (або один з них);

7) вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Отже, зазначений перелік підстав для відмови органом опіки і піклування у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини є вичерпним.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на адресу відповідача двічі були направлені запити Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, а саме: 28.08.2020 та 06.10.2020. (а.с.8-11). Відомостей щодо надання відповіді на запит від 28.08.2020 у вигляді дозволу або відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна Службою у справах дітей до суду не надано.

На запит від 06.10.2020 відповідачем надана відповідь у вигляді листа, яким запропоновано надати додаткові документи, та зазначено, що зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень є неприпустимим. (а.с.15)

Разом з тим, суд зазначає, що ст.177 Сімейного Кодексу України передбачено, що орган опіки та піклування надає дозвіл або відмову в наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини (перелік підстав для відмови є вичерпним). Водночас, відповідачем ані дозволу, ані відмови в наданні такого дозволу не було оформлено. Доказів зворотного сторонами до суду не було надано.

Суд зазначає, відсутність належним чином оформленого дозволу органів опіки та піклування або відмови в наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини свідчить про протиправну бездіяльність уповноваженого органу.

Водночас, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Засіб захисту повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

В даному випадку, повноваження щодо надання дозволу або відмови в наданні такого дозволу, регламентовано ст.177 Сімейного Кодексу України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити).

Враховуючи викладене, для відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації щодо не розгляду запитів Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 28.08.2020 року вих. №50688 та від 06.10.2020 року вих. №56000 та зобов`язання розглянути вказані запити у відповідності до вимог ст.177 СК України.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації (проспект Гагаріна, буд. 157-а, м. Харків, 62461, ), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину (м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром 3 під. 4 пов., ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації щодо не розгляду запитів Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 28.08.2020 року вих. №50688 та від 06.10.2020 року вих. №56000.

Зобов`язати Службу у справах дітей Харківської районної державної адміністрації розглянути запити Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 28.08.2020 року вих. №50688 та від 06.10.2020 року вих. №56000 у відповідності до вимог ст. 177 СК України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 січня 2021 року.

Суддя Сагайдак В.В.