Справа № 580/3390/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3390/20 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Безименної Н.В., Бєлової Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку та невиплати пенсії позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 108507 гривень;

- зобов`язати Головнеуправління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 108507 гривень;

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку та невиплати пенсії позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме, індексації грошового забезпечення в сумі 36212,76 гривень;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме, індексації грошового забезпечення в сумі 36212,76 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням він у складі грошового забезпечення фактично отримав щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в зв`язку із чим вказані виплати підлягають включенню до грошового забезпечення при призначенні пенсії за вислугу років. При цьому посилається на правову позицію, викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі №522/2738/17 та Верховного Суду від 03.04.2019р. у справі №638/9697/17.

У відзиві на адміністративний позов відповідачем зазначено, що позивачу призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України №2262-ХІІ. При цьому зазначено, що стаття 43 Закону України №2262-ХІІ та п.7 Постанови №393 не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення. Крім того, послався на рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 №4-рп/2015.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин у справі. Свої доводи обґрунтовує тим, що ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення. Також відповідач просить суд врахувати, що на час виникнення спірних правовідносин п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 не передбачав використання інших видів грошового забезпечення ніж посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2018 №58, позивача з 12.03.2018 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно копії листа №1167-1368/Г-03/8-2300/20 від 30.04.2020 позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та з 13.03.2018 отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.

Згідно з вказаним листом відповідача пенсія по інвалідності обчислена позивачу із грошового забезпечення у сумі 12810,50 грн, визначеного відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, грошового атестату серії ЗУ №297277.

30.04.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії по інвалідності з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням: грошове забезпечення в сумі 352287,33 грн із них додаткові види грошового забезпечення:

- індексація грошового забезпечення (нарахована та виплачена згідно рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 № 580/2020/19) в сумі 38686,06 грн;

- премії за 24 місяці перед звільненням (за період 1 березня 2016 року по 12 березня 2018 року) в сумі 118955,56 грн;

- матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік в сумі 6539,37 грн;

- щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 108570 грн;

- грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік в сумі 7222,63 грн;

- грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік в сумі 7626,50 грн;

- винагороди за тривалість безперервної військової служби в сумі 1177,00 грн;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 20068,89 грн;

- винагорода за безпосередню участь в АТО 3960,00 грн;

- надбавка за роботу яка передбачає допуск до держаної таємниці 2742,11 грн;

- надбавка за особливості проходження служби 364,07 грн;

До заяви позивачем додано довідку про види грошового забезпечення військової частини НОМЕР_2 вих. № 24 від 16.01.2020, довідку із військової частини НОМЕР_3 щодо нарахованої та виплаченої індексації за період 01.01.2015 по 14.03.2017 вих. №44/ФЕС від 19 лютого 2020; довідку із військової частини НОМЕР_2 щодо нарахованої та виплаченої індексації за період 15.03.2017 по 12.03.2018 вих. №23 від 16.01.2020; довідку про всі види грошового забезпечення військової частини НОМЕР_3 № 45/ФЕС від 19.02.2020.

Листом №1167-1368/Г-03/8-2300/20 від 30.04.2020 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням із служби оскільки позивач звільнений із служби 12 березня 2018 року, відтак додаткові види грошового забезпечення враховано за 1 місяць - березень 2018 року.

Крім того, зауважено, що стаття 43 Закону № 2262, пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум індексації грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, винагороди за тривалість безперервної військової служби, винагороди за безпосередню участь в АТО.

Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення та щомісячна додаткова грошова винагорода є систематичними щомісячними виплатами, у зв`язку з чим їх належить включати до розміру грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Положеннями ч. 3 ст. 43 вказаного Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена також у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже, ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» містить ширший перелік видів грошового забезпечення у порівнянні зі ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відносить до складу грошового забезпечення одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При вирішенні питання щодо можливості включення до складу грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії одноразових додаткових видів грошового забезпечення колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, спеціальним законом, який визначає умови та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців є саме Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно, при визначенні складових грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії слід керуватися ч. 3 ст. 43 вказаного Закону.

Як раніше зазначалося, вказана норма права передбачає обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення, яке включає: оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що індексація грошового забезпечення та щомісячна додаткова грошова винагорода підлягатимуть включенню до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, у разі їх віднесення до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Положеннями п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889) було встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у п. 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до п. 2 Постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої п. 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 була чинною до 01 березня 2018 року.

На виконання вказаної постанови Міністерство оборони України наказом від 24 жовтня 2016 року № 550 затвердило Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка набрала чинності 16 грудня 2016 року (далі - Інструкція № 550).

Положеннями п. 8 Інструкції № 550 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п. 9 Інструкції № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до п. 10 Інструкції № 550 командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому пункті.

На думку відповідача, зазначені умови та особливості виплати винагороди вказують на те, що вона носить тимчасовий характер.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом. Зокрема, згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 522/2738/17, при обчисленні пенсії на підставі ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Крім того, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.

Правова природа та характер такої виплати як щомісячна додаткова грошова винагорода також досліджувався Верховним Судом. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові від 24 червня 2020 року у справі № 642/1359/17, щомісячна додаткова грошова винагорода носить систематичний, щомісячний характер, належать до додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягає врахуванню під час обчислення пенсії позивачу, а тому в цій частині суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При визначенні тривалості виплати додаткових видів грошового забезпечення для цілей віднесення їх до щомісячних колегія суддів вважає можливим врахувати абз. 3 п. 7 Постанови № 393. Зазначена норма права передбачає, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Згідно довідок Військової частини НОМЕР_3 №45/ФЕС від 19.02.2020 та Військової частини НОМЕР_2 вих. №24 від 16.01.2020 щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу у період з березня 2016 року по березень 2018 року.

Як раніше зазначалося, наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2018 №58, позивача з 12.03.2018 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Тобто, вказана винагорода виплачувала позивачу щомісяця протягом усього періоду, який розпочинається за 24 календарних місяці перед звільненням та закінчується місяцем, у якому Постанова № 889 втратила чинність.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що така виплата була саме щомісячним додатковим видом грошового забезпечення позивача, у зв`язку з чим входить до грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

З приводу посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, що слугували підставою для відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії, що для осіб, які звільнені зі служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, з 01 березня 2018 року та пізніше, розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням починаючи з 01 березня 2018 року на кількість таких місяців, суд першої інстанції вірно вказав, що положення вказаного пункту на позивача не розповсюджуються, оскільки визначає умови розрахунку середньої суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії осіб, які звільнені зі служби, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, та виключно у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби.

Щодо позовної вимоги про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями ст. 2 вказаного Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення, згідно зі ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок №1078), передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що викладений у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема законів України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та «Про індексацію грошових доходів населення», а також Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права, згідно з позицією Верховного Суду, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що індексацію належить включати до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

Відповідно до пункту 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Отже, з аналізу зазначених положень слідує, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою та довідками: Військової частини НОМЕР_2 вих. № 24 від 16.01.2020, Військової частини НОМЕР_3 №44/ФЕС від 19 лютого 2020; Військової частини НОМЕР_2 №23 від 16.01.2020; Військової частини НОМЕР_3 № 45/ФЕС від 19.02.2020 - 30.04.2020, в зв`язку із чим обґрунтованим період з якого необхідно провести перерахунок, вказаний позивачем у позовній заяві, а саме, з 01.05.2020.

Таким чином, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що отримувана позивачем згідно з наданими довідками щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії позивача. Отже, відмова пенсійного органу у врахуванні суми додаткового грошового забезпечення, яке отримував позивач при обчисленні розміру пенсії, є неправомірною та не узгоджується з нормами чинного законодавства.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 28.01.2021.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Н.В. Безименна

Л.В. Бєлова