Справа № 640/5317/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

(ІМЕНЕМ УКРАЇНИ)

25 січня 2021 року м. Київ № 640/5317/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку спрощеного (письмового) провадження заяву адвоката Кириченка Романа Юрійовича про розподіл судових витрат в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 19.10.2018 №224.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2020 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Київській області про опис майна у податкову заставу від 19.10.2018 №224. Присуджено на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) та витрати на правничу допомогу у сумі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 вказане рішення скасовано в частині присудження витрат на правову допомогу у сумі 1000 грн., прийнято в цій частині нову постанову, якою стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25600,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

У позовній заяві Позивачем на підставі частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено, що докази витрат на правову допомогу буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Позивачем 07.06.2019, до ухвалення судом рішення, до відповіді на відзив подано докази понесення судових витрат у сумі 57600,00 грн.

Вказані докази розглянуто судом першої та апеляційної інстанції про що зазначено у судових рішеннях.

Разом з тим, 12.06.2020 до суду надійшла заява Позивача від 09.06.2020 про стягнення судових витрат, до якої надано докази понесення витрат на правову допомогу у сумі 24500,00 грн.

Крім того, 08.12.2020 Позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу у сумі 24500,00 грн.

Згідно із частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2020 у даній справі ухвалено у порядку спрощеного (письмового) провадження, то питання ухвалення додаткового судового рішення також вирішується у порядку спрощеного (письмового) провадження.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення, судом враховано наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як було зазначено вище, Позивачем у позовній заяві повідомлено про подання доказів понесення судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Такі докази надано в ході розгляду справи, а також додаково надано із заявою від 09.06.2020 після ухвалення остаточного рішення у справі.

Досліджуючи докази понесення судових витрат, надані із заявою від 09.06.2020, судом встановлено, що суму у розмірі 24500,00 грн. визначено представником Позивача за надання наступних послуг: здійснення адвокатом особистого прийому Позивача, збору матеріалів з процесуальних питань, подання до суду заяв від 07.04.2020, від 17.04.2020, від 09.06.2020.

Суд зазначає, що здійснення особистого прийому клієнта, надання консультацій у позасудовому порядку не є наданням адвокатом правової допомоги в суді, а тому не може бути розцінено як надання правової допомоги в суді.

Стосовно витрат на правову допомогу щодо збору матеріалів з процесуальних питань, суд зазначає, що адвокатом не було надано додаткових доказів по справі, окрім тих, що подано разом із позовною заявою.

Після подання Позивачем відповіді на відзив від 03.06.2019, до якої додано акт приймання-передачі наданих послуг та прибуткового касового ордеру щодо витрат на правову допомогу, до суду не надходило заяв, пов`язаних із розглядом справи по суті.

Так, заява від 07.04.2020, на яку посилається Позивач у заяві про розподіл судових витрат, містила виключно інформацію про представника Позивача та до неї додано копію договору про надання правової допомоги від 20.03.2020 і свідоцтво адвоката. Тобто таку заяву подано не щодо процесуальних питань з розгляду адміністративної справи.

У заяві від 07.04.2020 Позивачем продубльовано інформацію про аналогічні судові спори Позивача з Відповідачем, про що попередньо вже було зазначено в позовній заяві. Дана заява не містила прохання про вирішення будь-яких процесуальних питань по справі.

Заява від 17.04.2020 по суті є запитом про надання інформації про стан розгляду справи та також не містить прохання про вирішення будь-яких процесуальних питань по справі.

Заява від 09.06.2020 щодо розподілу судових витрат не може бути розцінена як доказ надання правової допомоги в суді. Аналогічну правову позицію висловлено Шостим апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 18.12.2020 №640/5317/19.

Суд дійшов висновку, що представником Позивача складено вищезазначені зави не з метою вирішення процесуальних питань, визначених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, а виключно з метою збільшення суми витрат на правову допомогу та подальшого стягнення таких витрат з Відповідача, що не відповідає меті інституту відшкодування судових витрат.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат.

Керуючись положеннями статей 139, 143, 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв про стягнення судових витрат та про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат - відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.М. Клименчук