Справа № 640/3024/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3024/20 Суддя першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.12.2019 року №0-2650 на суму 16 666,67 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2020 року залучено до участі у справі Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача (далі - Третя особа, Мінекономрозвитку).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2020 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що належний Позивачу на праві власності автомобіль не є об`єктом оподаткування транспортним податком, позаяк має об`єм двигуна 2995 куб. см, у той час як визначений на сайті Мінекономрозвитку об`єм двигуна автомобіля AUDI Q7 складає 3,0.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, передбачає вимірювання робочого об`єму двигуна як в кубічних сантиметрах, так й у літрах, а відтак об`єм двигуна 2995 куб. см з урахуванням правил заокруглення відповідає об`єму 3,0 літра. Крім того, підкреслює, що пункт 4 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів у серпні 2020 року доповнено нормою, де зазначено, що об`єм циліндрів двигуна зазначається в куб. сантиметрах або в літрах.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Свою позицію обґрунтовує тим, що рішення суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.11.2018 року у справі №822/2687/17. Крім того, зауважує, що згідно оцінки, проведеної у 2019 році, вартість автомобіля у 2019 році складала нижче визначеної Податковим кодексом України мінімальної межі об`єкта оподаткування.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є власником автомобіля AUDI Q7, об`ємом двигуна - 2 995 куб. см, 2015 року випуску, зареєстрованого за ним 10.05.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 (а.с. 31).

ОСОБА_1 отримано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 19.12.2019 року №0-2650, яким Позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 16 666,67 грн. (а.с. 10).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. 267 Податкового кодексу України, а також затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика №66) та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 року №403 (далі - Порядок №403), суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на неналежність автомобіля AUDI Q7 з об`ємом двигуна 2 995 куб см до об`єкта оподаткування транспортним податком у 2018 році.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Приписи пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Станом на 01.01.2018 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 3 723 грн. З наведеного випливає, що об`єктом транспортного податку є транспортні засоби, середньоринкова вартість яких складає не менше 1 396 125,00 грн. (3 723 х 375), та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 вказаної Методики передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576).

Згідно п. 13 Методики №66 Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального (п. 14 Методики №66).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень контролюючого органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Аналогічна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 813/3965/17.

Станом на 01.01.2018 року, як вірно встановлено судом першої інстанції, до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку України, віднесено автомобіль AUDI Q7, об`єм циліндрів двигуна 3,0, тип пального - бензин, рік випуску - до 5 років включно (а.с. 54-59).

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, належний Позивачу на праві власності автомобіль не відповідає ознакам транспортного засобу, який є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, оскільки має відмінний від 3,0 літрів об`єм двигуна - 2 995 куб. см.

У постанові від 05.11.2018 року у справі №822/2687/17 Верховний Суд підкреслив, що положення статті 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 Податкового кодексу України).

Чинне законодавство не містить норми закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.

З урахуванням наведеного, в указаній постанові Верховний Суд прийшов до висновку, що вирішення спору у цій справі на користь платника податків обумовлено як прогалиною у нормативному регулюванні вказаних правовідносин, так і положеннями податкового принципу презумпції правомірності платника податків.

На користь такого висновку свідчить й те, що, як зазначено Апелянтом, постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 року №678 доповнено пункт 4 Методики №66, згідно якого «Об`єм циліндрів двигуна автомобіля зазначається в куб. сантиметрах або в літрах з урахуванням інформації щодо об`єму циліндрів двигуна автомобіля, зазначеної в прайс-листах виробників (дилерів), зокрема іноземних, спеціалізованих періодичних виданнях, комп`ютерних програмах для продажу автомобілів, Інтернеті або інших джерелах.».

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що, як було зазначено вище, згідно абз. 2 п. 13 Методики №66 у разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ГУ ДФС у м. Києві (правонаступником якого є ГУ ДПС у м. Києві) зверталося до Мінекономрозвитку із запитом, в якому просило надати відомості щодо середньоринкової вартості легкового автомобіля AUDI Q7 з об`ємом циліндрів двигуна 2 995 куб. см, бензин, 2015 року випуску для цілей оподаткування транспортним податком у 2018 році, оскільки наявні у матеріалах справи листи Мінекономрозвитку стосуються автомобілів AUDI Q7 з об`ємом циліндрів двигуна 2 995 куб. см, бензин, 2016 року випуску (а.с. 60-61) та AUDI Q7 з об`ємом циліндрів двигуна 2 967 куб. см, дизель, 2017 року випуску (а.с. 62-63).

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що у межах спірних правовідносин Відповідачем не було надано належних і допустимих доказів правомірності віднесення останнім належного Позивачу транспортного засобу до об`єктів оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Отже, колегія суддів вважає, що транспортний засіб ОСОБА_1 марки AUDI моделі Q7, 2015 року випуску, бензин, з об`ємом циліндрів двигуна 2 995 куб. см не віднесений до переліку автомобілів на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку України інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році. Викладене, у свою чергу, свідчить про правильність висновків суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, посилання Позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що середньоринкова вартість транспортного засобу станом на 02.12.2019 року та у 2019 році складала менше, ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, судовою колегією відхиляються, оскільки, як було зазначено раніше, податкові зобов`язання нараховані за 2018 рік.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено « 27» січня 2021 року.