Справа № 520/10503/19
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.,
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2
до Харківської міської ради
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської міської ради, в якому, з урахуванням заяви про часткову зміну предмету позову, просили суд:
- у разі задоволення позовних вимог, керуючись ст. 382 КАС України, встановити контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо нерозгляду питання надання дозволу громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0152 га, кадастровий №:03:002:0046, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для експлуатації нежитлової будівлі літ. А-2 загальною площею 203,7 кв.м. та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Визнано незаконним та скасовано підпункт 18.1 пункту 18 Додатку до рішення Харківської міської ради від 27.11.2019 №1841/19, яким затверджений Перелік юридичних та фізичних осіб, яким продаються земельні ділянки або відмовлено в продажу, яким громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за результатом розгляду звернення від 06.03.2019 №б/н відмовлено в продажу земельної ділянки площею 0,0152 га, кадастровий номер :03:002:0046, по АДРЕСА_1 , для обслуговування нежитлової будівлі (офіс).

Зобов`язано Харківську міську раду з урахуванням висновків суду повторно розглянути питання надання дозволу громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 0,0152 га, кадастровий №:03:002:0046, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для експлуатації нежитлової будівлі літ. А-2 загальною площею 203,7 кв.м. (офіс), чи про відмову у наданні такого дозволу з прийняттям відповідного рішення.

У встановлення контролю за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі відмовлено.

Стягнуто з Харківської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1188 грн. 40 коп.

Стягнуто з Харківської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1188 грн. 40 коп.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду України від 19.03.2020 заяву представника позивачів про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на проведення археологічного дослідження у сумі 14581 грн. 21 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7500 грн. 00 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7500 грн. 00 коп.

Харківська міська рада, не погодившись із рішенням та додатковим рішення суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 року у справі №520/10503/19 апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року у справі №520/10503/19 залишено без змін.

23.11.2020 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивачів надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн. в рівних часинах кожному.

Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 року питання про судові витрати вирішено не було.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Натомість, відповідачем не надано суду клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не вчинено дій по доведенню неспівмірності витрат, заявлених позивачами до відшкодування.

Вказаний висновок відповідає висновкам викладеним у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2020 у справі №400/478/19, від 22 квітня 2020 у справі 440/1757/19, від 05.08.2020 року у справі № 640/15803/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З аналізу вищевказаної норми слідує, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати наведені вище критерії, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивачем надано докази про оплату витрат на професійну правничу допомогу, а саме, копії наступних документів: договір про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги № 01-30-09/2019 від 30.09.2019 року, додаткова угода № 1 від 01.07.2020 року, договір про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги № 02-30-09/2019 від 30.09.2019 року, додаткова угода № 1 від 01.07.2020 року, завдання №3 до договору про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги № 02-30-09/2019 від 30.09.2019 року, завдання №3 до договору про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги № 01-30-09/2019 від 30.09.2019 року, акт №2 приймання-передачі виконаних робіт від 22.11.2020 р., акт №2 приймання-передачі виконаних робіт від 22.11.2020 р., квитанція №257708 від 22.11.2020 р. на суму 4000,00 грн., квитанція № 257709 на суму 4000 грн. (т. 3, а.с.27-33).

З наданих доказів слідує, що 30.09.2019 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвокатом Калугіним Олегом Юрійовичем, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2163, укладено договори про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги № 01-30-09/2019, № 02-30-09/2019 від 30.09.2019 року.

Колегією суддів з актів приймання-передачі виконаних робіт від 22.11.2020 р. за договорами про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги № 01-30-09/2019, № 02-30-09/2019 від 30.09.2019 року встановлено, що гонорар адвоката складає фіксованою сумою 8000 грн. по обох договорах, та до вартості наданих адвокатом послуг входило:

- визначення та аналіз доводів апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року із складанням, формуванням та подачею до суду відзиву від 01.06.2020 р. на апеляційну скаргу;

- визначення та аналіз доводів апеляційної скарги на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року із складанням, формуванням та подачею до суду відзиву від 01.06.2020 р. на апеляційну скаргу;

- підготовка та подача до суду клопотань від 05.06.2020 р. (відкладення);

- поштові витрати та витрати на копіювання документів;

- виїзд до суду та участь у судових засіданнях 23.06.2020 р., 15.09.2020 р., 22.10.2020 р., 04.11.2020 р., 12.11.2020р., 17.11.2020 р. особисто).

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено участь представника позивачів у трьох судових засіданнях: 22.10.2020 р., 04.11.2020 р., 17.11.2020 р.

Враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачами витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість наданої заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та як наслідок, необхідність її задоволення в повному обсязі.

Наведене узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16, а також Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 23.05.2018 року по справі №820/2262/17 та від 31.07.2018 року по справі №820/4263/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачами доведено належними та допустимими доказами співмірність витрат на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих послуг.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає обґрунтованою суму витрат на професійну правничу допомогу позивачів в суді апеляційної інстанції за апеляційної скаргою Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року та на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року у справі № 520/10503/19 у розмірі 8000,00 грн. в рівних часинах кожному.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 року вказаний адміністративний позов задоволено, понесені позивачами судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивачів - адвоката Калугіна Олега Юрійлвича про винесення додаткової постанови про розподіл судових витрат у справі №520/10503/19 задовольнити.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради (, 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. та ОСОБА_2 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 (чотири тисячі) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Мінаєва О.М.
Судді Кононенко З.О. Макаренко Я.М.

Повний текст додаткової постанови виготовлений 28.01.2021 року