Справа № 200/11414/20-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 р. Справа№200/11414/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 18.11.2020 (ВП №60325409) про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2018 року його зобов`язано виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.12.2016 року по 30.04.2018 року. Рішення суду допущено до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

На виконання рішення суду 22.01.2019 року проведено нарахування ОСОБА_1 коштів в межах суми стягнення за один місяць, 07.05.2019 року проведено нарахування пенсії за період з 01.12.2016 року по 30.04.2018 року. Суми нарахованих коштів становить 28252,62 грн.

17.10.2019 року відповідачем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №200/12910/18-а від 16.05.2019 року.

24.11.2020 року управління отримало постанову державного виконавця від 18.11.2020 року про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду в розмірі 5100.

Позивач зазначає, що при постановленні штрафу відповідач не з`ясував причин невиконання або неналежного виконання рішення суду. Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду не має фінансової можливості для здійснення виплат. Проте управління систематично скеровувало до розпорядника коштів інформацію про необхідність виділення коштів для виконання рішень суду, в тому числі і по ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, у державного виконавця відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року позовну заяву залишено без руху для усунення встановлених судом недоліків.

Ухвалою суду від 18.01.2021 відкрито провадження в адміністративній справі.

21.01.2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить суд відмовити у задоволені позову за необґрунтованістю.

У відзиві зазначено, що 23.10.2020 року до відділу надійшов лист Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду, яким боржник повідомив, що розпорядженням від 07.05.2019 року проведено нарахування пенсії ОСОБА_1 . Сума нарахованих коштів за рішенням суду складає 28252,62 грн. Ця доплата буде виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу, як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування.

Станом на 18.11.2020 року рішення суду не виконано боржником у повному обсязі, у зв`язку чим державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн., якою також зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2018 року у справі № 200/12910/18 позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

Визнано протиправними дії Маріупольського ОУПФУ Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з грудня 2016 року по квітень 2018 року.

Зобов`язано Маріупольське ОУПФУ Донецької області виплатити пенсію ОСОБА_1 з грудня 2016 року по квітень 2018 року.

16.05.2019 року на підставі даного рішення Донецького окружного адміністративного суду видано виконавчі листи.

17.10.2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60325409.

Листом №26889/34-1/19 від 29.11.2019 року пенсійний фонд повідомив відповідача, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/12910/19-а за позовом ОСОБА_1 управління нарахувало пенсію за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року у сумі 28252,62 грн., поточна пенсія позивачу сплачується.

06.02.2020 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі №200/12910/19-а у зв`язку з виконанням Маріупольським ОУПФУ рішення суду.

Постановою начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.09.2020 року скасована постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 06.02.2020 року та зобов`язано його виконавче провадження поновити.

Того ж дня державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) поновлено виконавче провадження.

У зв`язку з невиконанням без поважних причин рішення суду державний виконавець 18.11.2020 року виніс постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 5100,00 грн. та зобов`язав боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята), за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Судом з наведених письмових доказів встановлено, що Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконало.

Як зазначає позивач, часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486 (далі - Положення № 28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Відповідно до пункту 4 Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Пунктом 1 частини першої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на:

1)виплату пенсій, передбачених цим Законом;

2)надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;

3)фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4)оплату послуг з виплати та доставки пенсій;

5)формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, Маріупольське ОУПФУ неодноразово зверталось до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як до розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, з приводу 683 рішень суду про зобов`язання здійснити призначення, перерахунок, поновлення та виплату пенсій. Позивач зазначав, що загальна потреба на виплату нарахованих пенсій становить 59102595,02 грн., в зв`язку чим просив вирішити питання виділення коштів на фінансування за означеними рішеннями, зокрема по рішенню суду у справі № 200/12910/18-а. З такими зверненнями позивач звертався до ГУ ПФУ в Донецькій області 30.07.2020 року, 28.08.2020 року, 25.09.2020 року, 08.10.2020 року, 20.11.2020 року.

Отже, невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/18-а та від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з твердженнями Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, що відсутність коштів на виплату заборгованості за судовим рішенням, тобто відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.11.2020 року ВП № 60325409 про накладення на Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш