Справа № 120/5734/20-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 січня 2021 р. Справа № 120/5734/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання: Волинець В.М.,

представника позивача: Юрченка Т.П.,

представника відповідачів (1,2): Гапченка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (1), військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (2) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (1), військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (2) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №134 від 23.07.2020 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 та в частині притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності, наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №568 від 20.08.2020 в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність), наказу командира військової частини НОМЕР_1 №182 від 18.09.2020 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Ухвалою суду від 20.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

06.11.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач (2) просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки встановлена нестача пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 стала можливою, насамперед, з огляду на неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків.

При цьому, вказаний факт став можливим в умовах дії особливого періоду в державі, в періоді коли держава докладає значних зусиль для комплектування та забезпечення військових частин з метою виконання останніми завдань по захисту України. В зазначених умовах стан виконання службових обов`язків посадовими особами, що не забезпечує належне зберігання військового майна, є неприпустимим та не може бути терпимим у подальшому.

Таким чином, в умовах здійснення бойових дій на території України, командувачем Повітряних Сил збройних Сил України щодо позивача прийнято обґрунтоване рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, оскільки такі факти, як нестача підривають не лише боєздатність військової частини НОМЕР_1 , а і знижують боєздатність держави в цілому.

Як свідчать встановлені обставини, при визначені виду дисциплінарного стягнення, відповідачем прийнято до уваги як заохочення, які мав позивач під час проходження служби, так і стягнення, зокрема, догана за запізнення на службу, догана за порушення виконання вимог статті 96 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 2.3, 5.1.4 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 16.07.1997 року №300, догана за низьку виконавчу дисципліну.

Крім того, зазначили, що приймаючи до уваги те, що позивач проходив військову службу на посаді начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 , не виконував службові обов`язки, порушував порядок обліку і контролю наявності пально-мастильних матеріалів, не надавав доповіді старшому начальнику про нестачу пально- мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 , що призвело до завданню шкоди державі та притягнення винних осіб до обмеженої та повної матеріальної відповідальності (згідно наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 23.07.2020 року №134), позивач несе обмежену матеріальну відповідальність.

Командування Повітряних Сил Збройних Сил України у відзиві на позовну заяву (вх.№36175/20) від 06.11.2020 року, також просило у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

19.11.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому останній вказав на передчасність висновків відповідачів про наявність безпосередньої вини позивача, які не можуть слугувати підставою для застосування найбільш жорсткого виду покарання у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність.

Також, враховуючи відсутність будь-яких документів, в яких наявне підтвердження безпосередньої вини позивача, постійні розбіжності в відомостях про розмір нестачі авіаційного пального, а також у зв`язку з тим, що акт службового розслідування в основному ґрунтується на показаннях осіб, стосовно яких проводилось службове розслідування вважає, що відзиви на позовну заяву не спростовують доводів, які зазначені у позовній заяві.

01.12.2020 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких відповідачі (1, 2) зазначають, що службове розслідування виконало свою головну функцію, а саме в повному обсязі обґрунтувало вину позивача у виникненні нестачі пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 .

Таким чином, у відповідача (1) були підстави для прийняття пункту 11 оскаржуваного наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 23.07.2020 року №134 "Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 , притягнення винних осіб до дисциплінарної та обмеженої матеріальної відповідальності".

10.12.2020 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі, у яких останній вказує, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення не було враховано, що звільнення з військової служби застосовується тільки у випадку доведеності, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, а також в крайніх випадках, коли інші заходи дисциплінарного стягнення є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 10.12.2020 року, відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки у суду немає обґрунтованих підстав вважати, що строк звернення до суду було пропущено.

Пунктом 11 наказу № 134 від 23.07.2020 року Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України "Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 , притягнення винних осіб до дисциплінарної та матеріальної відповідальностей" звільнено ОСОБА_1 з посади начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 та притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності.

Аркуш доведення цього наказу до відома позивача суду представлено без зазначення дати фактичного ознайомлення. Позивачем заперечувалось ознайомлення його із даним наказом 28.07.2020 року.

Згідно частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Крім того, предметом оскарження в даній адміністративній справі також є наказ командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №568 від 20.08.2020 в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність) та наказ командира військової частини НОМЕР_1 №182 від 18.09.2020 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Наказ командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №568 хоча і датований 20 серпня 2020 року, однак позивач із ним був ознайомлений лише 16 вересня 2020 року, що підтверджується аркушем доведення цього наказу до відома позивача.

Отже, суд дійшов переконання, що про зміст оскаржуваних наказів позивачу в належний та допустимий спосіб було доведено до відома не раніше 16.09.2020 року, доказів зворотнього судом не встановлено та матеріали справи не містять.

Оскільки про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався 16.09.2020 року, а до суду звернувся 15.10.2020 року, суд дійшов висновку, що позивачем дотримано строк звернення, що визначений частиною 5 статті 122 КАС України.

18.12.2020 року представником відповідача (1) подано додаткові пояснення в яких зазначають, що неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків підтверджується самим фактом нестачі паливних матеріалів на складі військової частини на загальну суму 4346709,21 грн., а це свідчить про неналежне здійснення ОСОБА_1 контролю, зберігання та обліку пального, функцій, які покладено на позивача.

У судовому засіданні 22.01.2021 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Наполягав встановити необґрунтованість виявлених порушень, а також відсутність співмірності між діями позивача та застосованого до нього дисциплінарного стягнення.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 22 грудня 2017 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №262 від 22.12.2017 року /а.с. 5 том 1/.

На підставі наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 24 червня 2020 року № 219ад "Про призначення службового розслідування щодо виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 " та наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 07 липня 2020 року №238ад "Про продовження строку проведення службового розслідування призначеного наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 24 червня 2020 року № 219ад" проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли виникненню нестачі пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 , а також з метою встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів.

Згідно з пунктом 11 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 23 липня 2020 року №134 "Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 , притягнення винних до дисциплінарної відповідальності та матеріальної відповідальностей" за порушення вимог статей 16, 83, 96 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення пунктів 2.10, 3.1.9, 3.2.3, 10.3.6 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України 16 липня 1997 року №300, яке полягає в невиконанні службових обов`язків і порушенні порядку обліку і контролю наявності матеріальних засобів, ненаданні доповіді старшому начальнику про нестачу пально-мастильних матеріалів, що безпосередньо призвело до завдання державі шкоди, відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 звільнено з військової служби за службовою невідповідністю та відповідно до пункту 2 статті 5 розділу II Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі" притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі 15 (п`ятнадцяти) прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, що становить 32955 грн. /а.с. 6-9 том 1/.

В подальшому пунктом 8 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №568 від 20.08.2020 року, капітана ОСОБА_1 , начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу, звільнено з військової служби у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність) /а.с. 10 том 1/.

18.09.2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), капітана ОСОБА_1 , начальника служби пального і мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення /а.с. 11 том 1/.

Вважаючи такі накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно пункту 68 Дисциплінарного статуту, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ч. 1 ст. 84 Дисциплінарного статуту).

Статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Отже, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Вирішуючи такі спори, суд має виходити з обставин, встановлених службовим розслідуванням, характеру проступку, мотивів, за яких його вчинено та якими доказами це підтверджується.

Відповідний правового висновок викладений Верховним Суд у постановах №813/1021/17 від 19 лютого 2020 року та №813/2250/17 від 23 березня 2020 року.

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 24.06.2020 року №219ад призначено службове розслідування щодо виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 .

07.07.2020 року наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 238ад продовжено строк проведення даного службового розслідування.

Отже, встановленим є факт проведення службового розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли виникненню нестачі пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 , яка виявлена головним спеціалістом Центрального управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України, а також з метою встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів.

За результатами його проведення складено Акт службового розслідування щодо виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 від 08 липня 2020 року /а.с. 82-138 том 2, 104-160 том 1/.

Слід зазначити, що наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Пунктом 3 розділу V Порядку №608 визначено, що в описовій частині акта службового розслідування зазначаються, зокрема: неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У розділі 2 акту службового розслідування наведений опис обставин вчиненого правопорушення, а саме за результатами роботи головного спеціаліста відділу забезпечення технічними засобами та майном управління забезпечення технічними засобами та майном Центрального управління забезпечення пально-мастильними матеріалами Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України з перевірки окремих питань служби пального та мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 у період 22-24.06.2020, разом з недоліками у результаті знімання залишків на складі пального, виявлені розбіжності між обліковими даними та фактичною наявністю пального, що перевищують допустиму похибку при вимірюваннях на суму 2 456 538, 97 грн. /Акт №350/119/1/894/пс від 25.06.2020/.

Крім того, у ході проведення службового розслідування під час прийому та передачі справ і посад начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу, начальника складу авіаційного пального, начальника складу автомобільного пального роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , комісією військової частини НОМЕР_1 за участі представника комісії Повітряних Сил, при знятті залишків пального, виявлені розбіжності між обліковими даними та фактичною наявністю пального, що перевищують допустиму похибку при вимірюваннях на суму 4 273 095,77 грн. (акт. №173 від 30 червня 2020 року /а.с. 162-163 том 2/, а саме:

- не вистачає авіагасу РТ 191 192 кг на суму 4 435 665,04 грн.;

- не вистачає А-92 Євро 5 Е5 920 кг на суму 28 991,01 грн.;

- не вистачає АІ-92 К5 Євро 816 кг на суму 30 429,61 грн.;

- не вистачає А-76 342 кг на суму 3190,68 грн.

У ході повторного зняття залишків (перезамірів) вищезазначеною комісією за участі старшого аудитора відділу забезпечення якості внутрішнього аудиту ЦТ УВА виявлені розбіжності на суму 4 191 858,66 грн. /акт. №174, 175 від 01.07. 2020 року/, /а.с. 166-174 том2/, а саме:

- не вистачає авіагасу РТ 187 358 кг на суму 4 346 709,21 грн.;

- не вистачає А-92 Євро 5 Е5 1010 кг на суму 31 822,13 грн.;

- не вистачає АІ-92 К5 Ебро 756 кг на суму 28186,11 грн.;

- не вистачає А-76 348 кг на суму 3 243,83 грн.

Як вбачається з акту службового розслідування комісією проведено перевірку вказаного, в ході якої відібрано пояснення щодо можливих причин виникнення нестачі у керівного складу та відповідальних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 та Командування логістики Командування Повітряних Сил. Проведено аналіз причин та обставин, визначено винних посадових осіб, які своїми діями (бездіяльністю) сприяли виникненню нестачі.

У пункті 3.18 акту службового розслідування вказано на причини та умови, що сприяли виникненню нестачі пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 /а.с. 124 - том 1/.

Службовим розслідуванням встановлено наявність недоліків і порушень, фактів незадовільного виконання службових, функціональних обов`язків з боку службових посадових осіб військової частини НОМЕР_1 та тилу Командування логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.

Основними причинами нестачі пально-мастильних матеріалів та її несвоєчасного виявлення у військовій частині НОМЕР_1 стало:

- неналежне виконання функціональних і посадових обов`язків командиром, тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира військової частини з тилу - начальника тилу, начальником служби пального та мастильних матеріалів тилу, начальником складу авіаційного пального роти матеріального забезпечення та начальником складу автомобільного пального роти матеріального забезпечення, головами та членами внутрішньо-перевірочних комісій військової частини НОМЕР_1 ;

- не надання доповідей про факти виявлених розбіжностей між обліковими даними та фактичною наявністю пального начальником служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 ;

- відсутність належного обліку пально-мастильних матеріалів на складах авіаційного та автомобільного пального військової частини НОМЕР_1 ;

- незадовільна якість перевірки посадовими особами тилу Командування логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України;

- неналежне виконання функціональних обов`язків начальником тилу, начальником відділу організації забезпечення ресурсами, старшим офіцером відділу організації забезпечення ресурсами та офіцером відділу організації забезпечення ресурсами тилу Командування логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.

За результатами проведеної перевірки комісія дійшла висновку, що в порушення вимог пунктів 3.1.9, 3.2.3 та 3.5.14 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 року № 300 "Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ", розділу XVIII та додатку 45 до інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року № 440, начальник служби пального капітан ОСОБА_1 належним чином не організував облік у службі пального та на складах авіаційного та автомобільного пального, щомісячне зняття залишків на складах проводились формально або взагалі не проводились (акти щомісячних інвентаризацій належним чином не оформлені - відсутні підписи внутрішньо-перевірочної комісії та матеріально-відповідальних осіб), відмітки про проведення звірок між підрозділами військової частини в книгах обліку не відображені, хоча в "Журналі результатів звірки обліку військового майна" відмітки про проведення звірок з деякими підрозділами відображені, що свідчить про формальний підхід до проведення звірок.

Що стосується допущених порушень позивачем, то у пункті 4.11 акту службового розслідування зазначені неправомірні дії ОСОБА_1 , причинний зв`язок між його діями та нестачею пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 , які полягають у наступному:

- незадовільне керівництво службою пального та мастильних матеріалів тилу;

- належним чином не організував облік у службі пального та на складах авіаційного та автомобільного пального;

- не перевіряв не рідше одного разу на місяць наявність та якість пального, мастильних матеріалів, спецрідин та стан технічних засобів служби;

- не організовував проведення щомісячної інвентаризації пального, мастильних матеріалів і спецрідин внутрішньою перевірочною комісією;

- не організовував щомісячне зняття залишків на складах;

- не організовував роботу складів пального щодо приймання, зберігання та видачі пального, мастильних матеріалів та спеціальних рідин;

- не вживав заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів;

- приховував факт розбіжності між фактичною наявністю і обліковими даними на складі військової частини та проведення роботи в службі пального та мастильних матеріалів щодо пошуку причин розбіжностей, особисто ніяких заходів щодо контролю за наявністю пально-мастильних матеріалів, встановлення розміру нестачі та причин її виникнення не вживав.

На переконання комісії, вказані вище неправомірні дії сприяли створенню передумов до втрати військового майна та завдання державі шкоди у розмірі 4191858,66 грн.

Комісія прийшла до переконання, що виходячи з матеріалів службового розслідування вина військовослужбовця виражається у формі недбалості та непрямого умислу (в частині приховування фактів розбіжності між обліковими даними та фактичною наявністю пально-мастильних матеріалів).

На підставі матеріалів службового розслідування щодо виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 прийнято пункт 11 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 23 липня 2020 року №134, яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби за службовою невідповідністю та притягнено до обмеженої матеріальної відповідальності за порушення, які полягають у невиконанні службових обов`язків та порушення порядку обліку і контролю наявності матеріальних засобів, ненаданні доповіді старшому начальнику про нестачу пально-мастильних матеріалів.

Надаючи оцінку обґрунтованості, розсудливості пункту 11 оскаржуваного наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 23 липня 2020 року №134, а також пропорційності між вчиненими порушеннями та накладеним дисциплінарним стягненням, суд виходить із наступного.

Згідно пункту 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як уже встановлено судом, ОСОБА_1 з 22 грудня 2017 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 затверджено функціональні обов`язки начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу.

Відповідно до змісту функціональних обов`язків начальник служби пального та мастильних матеріалів, серед іншого, відповідає за забезпечення частини пальним, мастильними матеріалами, спеціальними рідинами, які повинні відповідати вимогам державних стандартів і технічних умов, та технічними засобами служби, за правильне їх утримання, зберігання та витрати, а також за дотримання заходів безпеки при поводженні з ними та зобов`язаний:

- організовувати і контролювати виконання заходів щодо контролю якості під час приймання, зберігання і видачі ПММ;

- у складі комісії брати участь у перевірці (не рідше одного разу на квартал) стану зберігання, відстоювання, фільтрування і контролю якості ПММ на складі ПММ і збереження якості ПММ у баках ПС.

Крім того, відповідно до функціональних обов`язків начальника служби пального та мастильних матеріалів, затверджених командиром військової частини НОМЕР_1 24.12.2019 року, він повинен перевіряти не рідше одного разу на місяць наявність та якість пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та стан технічних засобів служби.

Представником позивача стверджувалось, що з порівняльного синтаксичного аналізу слів "повинен" та "зобов`язаний", які містяться у функціональних обов`язках начальника служби пального та мастильних матеріалів, затверджених командиром військової частини НОМЕР_1 24.12.2019 року і виділених у два окремі розділи, вбачається необхідність особи неухильно дотримуватись обов`язку саме в частині, викладеній після слів "він зобов`язаний".

Втім, суд критично оцінює твердження представника позивача в цій частині, оскільки відповідно до статті 96 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" начальник служби пально-мастильних матеріалів бригади відповідає за ощадливе витрачання пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та здійснює контроль за ним, а також за виконання заходів безпеки під час користування ними і зобов`язаний перевіряти не менше ніж один раз на місяць наявність та якість пального, спеціальних рідин у підрозділах і на складі бригади, а також наявність та стан технічних засобів служби.

Разом з тим, неможливо залишити поза увагою, що впродовж 2019-2020 років у військовій частинні НОМЕР_1 проводились інвентаризаційні перевірки пального, що підтверджується актами інвентаризації пального, мастильних матеріалів та технічних засобів служби пального військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2019 року, від 08.08.2019 року, від 28.12.2019 року, від 05.03.2020 року /а.с. 54-55, 79-80, 106-107, 134-135 том 3/, інвентаризаційними описами станом на 01.07.2019 року, 01.08.2019 року, 01.01.2020 року, 01.03.2020 року /а.с. 56-57, 81-82, 108-109, 136-137 том 3/, актом перевірки служби пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2020 року /а.с. 163-165 том 3/.

У інвентаризаційних перевірках пально-мастильних матеріалів 01.07.2019 року, 08.08.2019 року ОСОБА_1 особисто приймав участь, а у періоди проведення інших перевірок/інвентаризацій участь приймали особи, які виконували його обов`язки.

Вказаними актами інвентаризації пального, мастильних матеріалів та технічних засобів служби пального військової частини НОМЕР_1 не встановлено розбіжностей та нестач пально-мастильних матеріалів.

Із акту перевірки служби пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 від 09 червня 2020 року вбачається також встановленим, що на складі ПММ військової частини НОМЕР_1 нестач та надлишків не виявлено /а.с.163-165 том 3/.

За результатами проведеної перевірки зроблено висновок, що контроль за фактичною наявністю, економічним та раціональним використанням пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 відповідними посадовими особами здійснюється на задовільному рівні.

Отже, суд звертає увагу, що фактична наявність пального перевірялась інвентаризаційною комісією, створеною у відповідній військовій частині, а ОСОБА_1 приймав участь та скріплював підписом акти за результатом її проведення. Вказаною перевіркою нестач та надлишків не виявлено.

Щодо перевірки служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 09 червня 2020 року, то вона проводилась офіцером відділу організації забезпечення ресурсами тилу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України майором ОСОБА_2 , в ході якої будь-яких нестач та надлишків також не виявлено.

Як вбачається з акту службового розслідування, підставою для прийняття оскаржуваних наказів стало невиконання ОСОБА_1 службових обов`язків, а саме відповідачем вказано, що позивач:

- не перевіряв не рідше одного разу на місяць наявність та якість пального, мастильних матеріалів, спецрідин та стан технічних засобів служби;

- не організовував проведення щомісячної інвентаризації пального, мастильних матеріалів і спецрідин внутрішньою перевірочною комісією;

- не організовував щомісячне зняття залишків на складах.

Також в акті викладено, що вказані вище неправомірні дії сприяли створенню передумов до втрати військового майна та завдання державі шкоди у розмірі 4191858,66 грн.

На переконання суду, наведені висновки службового розслідування є необґрунтованими, особливо в частині щодо створення ОСОБА_1 передумов до втрати військового майна, оскільки відповідачами не враховано результати проведених інвентаризаційних перевірок, які наводились судом вище.

Окрім того, суб`єктом владних повноважень необґрунтовано віднесено до неправомірних дій позивача не організацію проведення щомісячної інвентаризації пального, мастильних матеріалів і спецрідин внутрішньою перевірочною комісією.

Згідно з пунктом 5 Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 року №748 відповідальність за організацію інвентаризації військового майна несе командир (начальник) військової частини, який повинен створити належні умови для її проведення у стислі терміни, визначити об`єкти (крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов`язковим) і терміни проведення інвентаризації.

Отже, суд звертає увагу, що саме до повноважень командира військової частини віднесено здійснення організації належних умов для проведення інвентаризації та покладено на нього відповідальність за організацію проведення інвентаризації військового майна, в тому числі пально-мастильних матеріалів.

Таким чином, комісією в ході службового розслідування визначено порушення щодо не організації проведення щомісячної інвентаризації пального, мастильних матеріалів і спецрідин внутрішньою перевірочною комісією, однак в обов`язки позивача вчинення таких дій не входить.

Крім того, із акту службового розслідування вбачається, що як неправомірну дію, яка сприяла створенню передумов до втрати військового майна, ОСОБА_1 визначено - приховування факту розбіжностей між фактичною наявністю і обліковими даними на складі військової частини та проведення роботи в службі пального та мастильних матеріалів, щодо пошуку причин розбіжностей, особисто ніяких заходів щодо контролю за наявністю пально-мастильних матеріалів, встановлення розміру нестачі та причин її виникнення не вживав.

Вказана неправомірна дія та причинний зв`язок між нею та подією, що трапилась (виявлення нестачі пально-мастильних матеріалів) знайшла своє відображення, як установлена вина та підстава прийняття пункту 11 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №134 від 23.07.2020 року, а саме ненадання доповіді старшому начальнику про нестачу пально-мастильних матеріалів, що безпосередньо призвело до завдання шкоди державі.

Однак, приймаючи оскаржуваний пункт 11 наказу №134 від 23.07.2020 року, Командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України, не взято до уваги зміст пункту 3.4 акту службового розслідування, де комісією встановлено мотиви дій позивача з моменту повідомлення йому вперше про нестачу авіаційного гасу (20.05.2019 року).
Як і в поясненнях, наданих ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування, так і під час судових засідань стверджувалось, що доповідь стосовно виявленого можливого факту нестачі не надано, оскільки в даному випадку позивач вважав, що є помилка в облікових даних, яку буде виявлено в подальшому.

В свою чергу, при проведенні відповідних перевірок та інвентаризації пального, мастильних матеріалів та технічних засобів служби пального військової частини НОМЕР_1 не встановлено нестач чи розбіжностей, що підтверджується актами, затвердженими командиром військової частини від 01.07.2019 року, від 08.08.2019 року, від 28.12.2019 року, від 05.03.2020 року /а.с. 54-55, 79-80, 106-107, 134-135 том 3/.

Також, зміст пункту 3.4. акту службового розслідування свідчить про наявність тверджень позивача, що ним про виявлені розбіжності наявності пального і облікових даних було проінформовано заступника командира з тилу підполковника ОСОБА_3 .

Наведені твердження не було взято до уваги відповідачем, як наслідок передчасно встановлено вину позивача у сприянні створенню передумов втрати військового майна. На думку суду, вказані обставини однозначно ставлять під сумнів наявність вини позивача у такому порушенні.

Додатково, на підтвердження викладеного та приймаючи до уваги позицію позивача, як обґрунтовану, судом звернуто увагу та враховано, що відповідно до акту приймання-передачі посади №132 від 20.05.2019 року (дата повідомлення ОСОБА_1 від старшого лейтенанта ОСОБА_4 про нестачу авіаційного гасу) нестач та надлишків вказано не було /а.с. 178 том 2/.

Щодо посилань відповідачів на письмові пояснення ОСОБА_1 , як на доказ визнання ним вини у ненадання доповіді старшому начальнику про нестачу пально-мастильних матеріалів, то їх зміст окрім підтвердження факту ненадання доповіді та побоювань наслідків, також підтверджує позицію позивача щодо можливої помилки та доцільності її пошуку, в зв`язку з чим, суд не може погодитись із встановленням беззаперечності даної обставини та відповідного доказу.

Крім того, неможливо залишити поза увагою той факт, що й сам розмір нестач мав розбіжності та підлягав неодноразовому коригуванню, остаточно був зафіксований в акті №175 від 01.07.2020 року і наказі командира військової частини НОМЕР_1 №429 від 07.07.2020 року /а.с. 170-174, 176 том 2/.

Вказане свідчить про можливість допущення помилок і похибок при проведенні замірів та вкотре доводить необґрунтованість мотивів відповідача щодо не надання позивачем доповіді стосовної виявленої нестачі пально-мастильних матеріалів, оскільки самим суб`єктом владних повноважень не одразу було чітко та однозначно встановлено розмір виявленої нестачі.

Також, оцінюючи обґрунтованість встановлення вини позивача, суд бере до уваги факти його вибуття :

- у відрядження з 17.05.2019 по 26.05.2019 відповідно до наказу №98 від 17.05.2019 /а.с. 193 том 3/;

- у звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою з 28.10.19 по 01.11.2019 відповідно до наказу №224 від 28.10.2019 /а.с. 195 том 3/;

- у госпіталь з 11.12.2019 по 21.12.2019 відповідно до наказів №255 від 11.12.2019 та №263 від 21.12.2019 /а.с. 197-198 том 3/;

- у відпустку за станом здоров`я з 21.12.2019 по 19.01.2020 відповідно до наказу №263 від 21.12.2019 /а.с. 199 том 3/;

- у щорічну відпуску з 30.03.2020 по 14.04.2020 відповідно до наказу №57 від 23.03.2020 /а.с. 201 том 3/;

- у звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку із хворобою з 15.04.2020 по 19.04.2020 відповідно до наказу №74 від 15.04.2020 /а.с. 203 том3/;

- у щорічну основну відпустку з 12.05.2020 по 11.06.2020 відповідно до наказу №82 від 28.04.2020 /а.с. 205 том 3/, при цьому вважає, що дані обставини мають важливе значення, оскільки підтверджується тривала відсутність позивача за основним місцем несення служби у період виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів, а тому вони безпосередньо впливають на визначення ступеню вини позивача у створенні передумов до втрати військового майна та завдання державі шкоди.

Відносно не організації ОСОБА_1 роботи складів пального щодо приймання, зберігання та видачі пального, мастильних матеріалів та спеціальних рідин, а також не вжиття заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів, слід зазначити, що матеріали службового розслідування, в порушення пункту 3 розділу V Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, не містять з цього приводу:

- достатнього обґрунтування та опису конкретних неправомірних дій, вчинених військовослужбовцем, які склали відповідне порушення;

- підтвердження належними письмовими доказами (які безпосередньо на нього вказували б чи стосувались) вини військовослужбовця;

- мотивів встановлення причинного зв`язку між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась.

З урахуванням викладеного, з огляду на вищевказану та встановлену тривалу відсутність позивача за основним місцем несення служби, неможливо визнати наведені мотиви переконливими для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Стосовно посилань представника відповідача, що виявлений факт нестачі пально-мастильних матеріалів підривають не лише боєздатність військової частини НОМЕР_1 , а й знижують боєздатність держави в цілому, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки з акту перевірки служби окремих питань служби паливо-мастильних мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 2020 року №350/119/1/804/пс /ас. 113-123 том 4/, вбачається, що недоліки вказані в акті попередньої перевірки усунуто в повному обсязі, а служба пально-мастильних мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 в цілому, в змозі виконувати визначені завдання згідно призначення.

Таким чином, суд дійшов переконання про відсутність в акті службового розслідування та оскаржуваних наказах належних обґрунтувань, що встановлені недоліки виконання службових обов`язків ОСОБА_1 передували виникненню нестачі пально-мастильних матеріалів, а отже саме з вини позивача. Не зазначено також належних та достатніх обґрунтувань, що виявлені недоліки сприяли створенню передумов до втрати військового майна.

В контексті наведеного слід зазначити, що відповідачами в судовому засіданні здійснювались посилання на аудиторський звіт за результатами аудиту відповідності служби пального та мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 , який складений 03.08.2020 року, тобто пізніше прийняття оскаржуваного пункту 11 наказу №134 від 23.07.2020 року Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України, а відтак він не може досліджуватись як доказ правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, оскільки не був покладений в його основу.

Також, слід зазначити, що посилання відповідача на не належну організацію ОСОБА_1 обліку у службі пального, на складах авіаційного та автомобільного пального лише частково спростовувалось стороною позивача. При цьому представником позивача надано пояснення, що ведення обліку було організовано та відбувалось як в паперовому, так і в електронному вигляді, а виявленні недоліки в його веденні не можуть бути віднесені до службової недбалості військовослужбовця.

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №568 від 20.08.2020 звільнено ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом "д" через службову невідповідність.

Відповідно до підпункту "д" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) через службову невідповідність.

Разом з цим, необхідно звернути увагу на те, що вказаний Закон не надає конкретного визначення терміну службова невідповідність. При цьому, виходячи з вимог та обмежень, що ставляться до військовослужбовця, та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність військовослужбовця встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість.

Таким чином, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення військової служби тощо.

Представником позивача в ході розгляду справи стверджувалось, що відповідачами, окрім немотивованих висновків службового розслідування, до суду не надано жодних належних доказів, які б беззаперечно свідчили про службову невідповідність позивача.

Враховуючи, що відповідачем у межах службового розслідування не доведено вину позивача, не обґрунтовано наявність причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 та нестачею паливно-мастильних матеріалів, суд погоджується із даними твердженнями позивача і вважає достатніми підстави для висновку, що застосування дисциплінарного стягнення у виді "звільнення за службовою невідповідністю" є не обґрунтованим, не пропорційним та не співмірним.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 01.07.2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Суд зауважує, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідачами не прийнято до уваги, що звільнення з військової служби застосовується тільки у випадку доведеності, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, а також в крайніх випадках, коли інші заходи дисциплінарного стягнення є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату.

Відповідачем не доведено неможливість застосування іншого виду дисциплінарного стягнення та необхідність і доцільність застосування такого суворого виду дисциплінарного стягнення як звільнення за службовою невідповідністю.

Суд наголошує, що якісна перевірка фактів щодо дисциплінарних проступків є ключовою складовою забезпечення справедливого і рівного ставлення під час проведення службового розслідування та співмірності дисциплінарних стягнень.

Індивідуальні особливості особи, яка вчинила дисциплінарне правопорушення, повинні впливати на співмірність відповідного дисциплінарного стягнення.

Проте, відповідачем вказаного дотримано не було.

Судом констатовано необґрунтованість як висновків, які становили склад порушень, визначених позивачем, так і висновків, що дії позивача сприяли створенню передумов до втрати державного майна.

Достеменно та беззаперечно не встановлено й вини позивача у події, що трапилась, а саме виявлення нестачі пально-мастильних матеріалів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що пункт 11 наказу №134 від 23.07.2020 року прийнятий необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, не розсудливо, а також не пропорційно (без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)), що є підставами для визнання його протиправним та скасування.

Визнанню протиправними та скасуванню також підлягають пункт 8 параграфу 4 наказу № 568 від 20.08.2020 року та пункт 8 наказу № 182 від 18.09.2020 року, які були прийняті в розвиток пункту 11 наказу №134 від 23.07.2020 року та є похідними.

Скасування вищезазначених пунктів наказів, у силу вимог частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України, є підставою для поновлення позивача на попередній роботі, а саме на посаді начальника служби пального мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Таким чином, рішення у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді підлягає негайному виконанню.

Крім того, Верховний Суд у постановах від 14 березня 2018 року у справі №822/1832/16, від 24 жовтня 2018 року у справі №820/5932/16, від 19 червня 2019 року у справі №2-а-1648/00(2-а/215/15/16), від 01 серпня 2019 року у справі № 820/1446/17, від 22 грудня 2020 року у справі №817/371/16 сформулював правову позицію, згідно якої суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за встановленими законодавством правилами.

Частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 1.11 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, (далі також - Інструкція №260), визначено, що військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді), за рішенням повноважного органу, який прийняв рішення про таке поновлення, виплачується грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, що вони недоотримали внаслідок незаконного звільнення (переміщення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі також - Порядок №100), відповідно до пункту 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 виданої військовою частиною НОМЕР_1 середньоденне грошове забезпечення позивача складає 273,17 грн.

Час вимушеного прогулу позивача становить 86 робочих днів, а саме з 21 вересня 2020 року (наступний робочий день за днем звільнення) по 22 січня 2020 року включно (день ухвалення судом рішення у справі), а сума, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача, як середній заробіток за час вимушеного прогулу, становить 23492 (двадцять три тисячі чотириста дев`яносто вісім) гривень 62 копійки.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 371 КАС України рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Таким чином, рішення у частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами частин першої, другої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати:

- пункт 11 наказу № 134 від 23.07.2020 року Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України "Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 , притягнення винних осіб до дисциплінарної та матеріальної відповідальностей" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 та в частині притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності;

- пункт 8 параграфу 4 наказу № 568 від 20.08.2020 року Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України, в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність);

- пункт 8 наказу № 182 від 18.09.2020 року командира військової частини НОМЕР_1 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби пального мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 .

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.09.2020 по 22.01.2021 в сумі 23492 (двадцять три тисячі чотириста дев`яносто вісім) гривень 62 копійки.

Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника служби пального мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );
Відповідач (1): Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (вул. Стрілецька, 105, м. Вінниця, 21001, );
Відповідач (2): військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Рішення у повному обсязі складено 27.01.2021 року.

Суддя Свентух Віталій Михайлович