Справа № 127/28380/20
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/465/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Кізян Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Бойка Ігоря Миколайовича про скасування постанови серії ЕАН №3527456 від 07 грудня 2020 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Бойка І.М. про скасування постанови серії ЕАН №3527456 від 07 грудня 2020 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 28 грудня 2020 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 січня 2021 року підготовче провадження було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 15 січня 2021 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 07 грудня 2020 року о 14.26 год. він рухався на належному йому автомобілі марки «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Стеценка в м. Вінниці зі швидкістю, яка не перевищувала допустиму у населеному пункті, і безпідставно був зупинений працівниками поліції, які повідомили про причину його зупинки - перевірка на причетність до якоїсь ДТП, при чому не зазначивши до якої. На прохання працівника поліції він надав разом з технічним паспортом тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 , виданий 15 вересня 2020 року, який відповідно до ст. 265-1 КУпАП був дійсний до 15 грудня 2020 року. В подальшому відповідач після перевірки документів запитав, чи вступило рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами в законну силу, на що він відповів, що йому невідомо, оскільки ним на це рішення суду було подано апеляційну скаргу і про наслідки її розгляду він також не мав інформації. Незважаючи на те, що він керував транспортним засобом на законних підставах - строк дії тимчасового дозволу не скінчився і не знав про те, чи набрало згадане рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами законної сили, відповідач повідомив, що рішення суду набрало законної сили, а тому ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами. Відповідач виніс оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 510 гривень. Всі його пояснення щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки він не був обізнаний щодо можливого втупу в законну силу рішення суду першої інстанції, а тому не мав ніякого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, а також те, що йому не представлено вказаних доказів, відповідачем були проігноровані. Доказом вчинення адміністративного правопорушення в даному випадку є офіційний документ - рішення апеляційного суду, яке свідчить про набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, яке відповідачем йому не було надано для ознайомлення. Позивач просить скасувати постанову серії ЕАН №3527456 від 07 грудня 2020 року по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача Бойка І.М. за довіреністю Ковальчук Д.О. у судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що під час патрулювання 07 грудня 2020 року екіпажем патрульної поліції, інспектором роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Бойком І.М. було зупинено автомобіль «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого під час перевірки документів було виявлено, що водій був позбавлений права керування, у зв`язку з чим він порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Таким чином, розглядаючи дану справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд розглянув справу у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається із оскаржуваної постанови серії ЕАН №3527456 від 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, за порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Диспозиція частини 4 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 265-1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши відеозапис події, яка мала місце 07 грудня 2020 року за участю сторін, судом встановлено, що 07 грудня 2020 року інспектором роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП Бойком І.М. було зупинено автомобіль «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого під час перевірки документів було виявлено, що водій був позбавлений права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим він порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Згідно з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2020 позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі десять тисяч двісті гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2020 року залишено без змін. Постанова Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2020 набрала законної сили негайно після її винесення.

Отже, на момент зупинення транспортного засобу під керуванням позивача, тимчасовий дозвіл з 17 листопада 2020 року був недійсним і позивач не мав права керувати транспортним засобом, в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Твердження позивача, що він не знав про те, чи набрало рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами законної сили, що відповідач не вказав йому, коли рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами набрало законної сили та не надав йому для ознайомлення відповідну постанову Вінницького апеляційного суду, є не переконливими, оскільки судові рішення судів І та ІІ інстанції є у вільному доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, і відповідач мав змогу з ними ознайомитися.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 4 ст. 126, ст. 245, ст. 251, ст. 265-1, ст. 280, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Бойка Ігоря Миколайовича про скасування постанови серії ЕАН №3527456 від 07 грудня 2020 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: