Справа № 500/1129/20
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

25 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1129/20 пров. № А/857/12885/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Довгої О. І.
суддів -Запотічного І. І.
Макарика В. Я.

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі № 500/1129/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ч.1 ст.295 КАС України та несплатою судового збору у встановленому законом розмірі.

Апелянту надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 341 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 04 грудня 2020 року.

На виконання вимог вказаної ухвали у встановлений судом строк, скаржник надіслав платіжне доручення та подав клопотання в обгрунтування якого покликається на те, що відповідно до п.15 п 15.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинтсва України, до дня початку функціонування Єдиної судової інофрмаційно-телекомунікаційної системи, подання, реєстрація надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюється в паперовій формі. Зазначає, що паперову копію оскарженого рішення апелянт отримав лише 08 жовтня 2020 року, що підтверджується відтиском печатки про отримання вхідної кореспонденції, а тому вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому наголошує, що без наявності тексту рішення суду відповідач був фактично позбавлений можливості підготовки мотивів апеляційної скарги.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Згідно із пунктом шостим частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Закріплений у статті 6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Строки подання апеляційних скарг у цій категорії справ визначені статтею 295 КАС України.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Як вбачається зі змісту заяви апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, причиною пропуску такого строку є невчасне отримання судового рішення.

На переконання суду вказані апелянтом причини пропуску строку не можуть вважатись поважними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 19 травня 2020 року відкрито провадження у цій справі та, як підтверджується рекомондеваними повідмолення про вручення поштового відправлення повідомлено її учасників.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року справу №500/1129/20 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

У відповідь на поданий позов відповідач подав до суду відзив, клопотання про залишення позову без розгляду, а також просив проводити розгляд справи за участі його представника.

Отже, відповідачу було відомо про наявність цього адміністративного позову.

Рішення суду у справі №500/1129/20 прийняте 15 липня 2020 року без учасників справи, відсутніх з незалежних від суду причин.

17 липня 2020 року Тернопільський окружний адміністративний суд надіслав відповідачу копію згаданого рішення суду у вигляді електронного документа на офіційну поштову скриньку (), що підтверджується довідкою, яка міститься в матеріалах справи. Документ доставлено адресату цього ж дня.

Факт отримання електронного примірника 17 липня 2020 року відповідач не заперечує.

За отриманням паперового примірника рішення суду відповідач звернувся лише 02 жовтня 2020 року.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що він не мав змоги своєчасно підготувати та подати апеляційну скаргу через відсутність паперового примірника рішення суду, з огляду на те, що таке рішення хоча й було надіслано у формі електронного документа, однак його зміст та мотиви не могли бути йому невідомі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Пономарьов проти України" вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Водночас, у справі "Трух проти України" суд зазначив, що доступ сторін до письмової копії остаточного рішення суду першої інстанції є важливим фактором для ефективної підготовки апеляції. Поки стаття 6 § 1 Конвенції зобов`язує Державу повідомляти сторони провадження про юридичні рішення (див. серед інших, Sutter v. Switzerland, judgment of 22 February 1984, Series A no.74, §§ 31-33), це не означає, що сторони не потребують ознайомлення особисто з письмовими текстами рішення коли це потрібно. Той факт, що заявник не дізнався про повний текст рішення не може приписуватись Уряду за порушення. Сама ж правова позиція ЄСПЛ у цьому контексті зводиться до того, що заявник повинен показати, що він вживав резонні/обґрунтовані заходи для того, щоб ознайомитись особисто з повним текстом рішення.

Отже, наявні у справі письмові документи, зумовлюють висновок про процесуальну незацікавленість Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у розгляді та вирішення справи, зважаючи на його пасивну процесуальну поведінку.

У цій ситуації задоволення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги становитеме втручання у принцип res judicata, через що причини наведені апелянтом не можуть бути обгрунтованими підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 52, 286, 295, 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі № 500/1129/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. Я. Макарик