Справа № 356/531/20
Суддя: Капшученко І. О.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/531/20
№ провадження 2-а/356/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.21 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.

за участю секретаря Баранько А. О.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення. Позов обгрунтований тим, що 22.09.2020 відносно позивача поліцейським СРПП № 1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Присадою Р. В. було винесено постанову серії БАБ № 354900 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно доводів співробітників поліції, позивач нібито 22.09.2020 о 13 годині 22 хвилин в м. Березань Київської області, на перехресті вул. Героїв Небесної Сотні та вул. Шевченків шлях, керуючи власним автомобілем, здійснив поворот ліворуч, не увімкнувши відповідний покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР. Позивач факт вчинення ним правопорушення заперечує та вказує, що справді того дня керував автомобілем у вказаний в постанові час та здійснив поворот ліворуч, але з увімкненим покажчиком повороту, як того вимагають приписи п. 9.2 «б» ПДР. Вказав, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності в порушення вимог ст. 283 КУпАП не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис події правопорушення.Крім того, поліцейським Присадою Р. В. в порушення вимог ст. 283 КУпАП в постанові не вірно зазначено найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, а саме Березанський ВП ГУНП в Київській області замість вірного Березанський ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський Присада Р. В. не дав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАІІ; Присада Р. В. після зупинки належного позивачу транспортного засобу, належним чином не представився, службове посвідчення не пред`явив, права, передбачені ст. 268 КУпАП, не роз`яснив, докази правопорушення не представив. Заяву позивача про бажання скористатися правовою допомогою адвоката поліцейський проігнорував, чим порушив право останнього на захист. Крім того, поліцейський грубо порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, встановлені ст.ст. 278, 279 КУпАП. Позивач в судовому засіданні пред`явлений позов підтримав у повному обсязі з підстав, в ньому наведених. Просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином у відповідності з вимогами ст. 268 КАС України, а саме судовою повісткою під розписку. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.42,45).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2020 поліцейським СРПП № 1 Березанського ВП ГУ НП в Київській області Присадою Романом Васильовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 354900 від 22.09.2020 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у відповідності до якої водій ОСОБА_1 о 13 годині 22 хвилин в день винесення постанови на перехресті вул. Героїв Небесної Сотні та вул. Шевченків шлях в м. Березань Київської області керуючи автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив поворот ліворуч, не увімкнувши відповідний покажчик повороту, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху, та якою постановлено застосувати до правопорушника - позивача по справі - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.9).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення.

Так, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 (далі - ПДР).

Так, згідно з п. 9.2 «б» ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, як встановлено п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України, може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених в спірній постанові, покладених субєктом владних повноважень в основу прийнятого рішення, а відтак, і вчинення громадянином ОСОБА_1 будь-яких дій або бездіяльності, які об`єктивно утворюють склад інкримінованого йому правопорушення в розумінні ст. 9 КУпАП, суду не надано та в судовому засіданні їх не встановлено.

Сама ж по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18).

Відповідач по справі - Березанське ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився та всупереч вимогам ч. 2 ст. 131 КАС України причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву без поважних причин не подав, тим самим знехтувавши своїми процесуальними правами щодо надання суду доказів та доведення правомірності прийнятого рішення, що у відповідності з положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в даній категорії справ є його процесуальним обов`язком.

За таких обставин, неподання відповідачем як суб`єктом владних повноважень відзиву на позов розцінюється як визнання позову згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України.

Разом з тим, доводи позивача щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам ст. 283 КУпАП в частині відсутності вказівки в ній на технічний засіб, яким проведено відеозйомку події правопорушення, не приймаються судом до уваги, оскільки будь-яких відомостей про те, що така відеозйомка проводилась, як і самого відеозапису події правопорушення, суду надано не було.

Також суд відхиляє доводи позивача щодо незаконності розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення з наступних підстав.

Так, процедуру оформлення матеріалів та розгляду поліцейськими справ про адміністративні правопорушення, в тому числі, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Кодекс України про адміністративні правопорушення, а також Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395 (далі - Інструкція від 07.11.2015 року за № 1395).

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (ч. 2 ст. 276 КУпАП).

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення (ч. 7 ст. 279 КУпАП).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол не складається.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції від 07.11.2015 за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Така постанова, в том числі, у справах про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Відтак, на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, в тому числі і передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП, тому спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення правомірно винесена уповноваженою посадовою особою на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" від 23.07.2002 (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню, адміністративна справа закриттю, через недоведеність порушення позивачем вимог п. 9.2 «б» ПДР, а відтак - і факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 159, 268-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 354900 від 22.09.2020, винесену поліцейським СРПП № 1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Присадою Романом Васильовичем - скасувати.

Адміністративне провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя І. О. Капшученко