Справа № 340/5504/20
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5504/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області викладене у листі №2981-3354/Т-03/8-1100/20 від 26.10.2020 року про застосування обмеження максимального розміру пенсії при перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, ч.20 ст.86 Закону України починаючи з 01.10.2020, виходячи з розрахунку 60 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Кіровоградської обласної прокуратури №21-17вих.20 від 07.10.2020 року про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, без обмеження максимальним розміром та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити ОСОБА_1 виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою з урахуванням довідки Кіровоградської обласної прокуратури №21-17вих.20 від 07.10.2020 року про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, без застосування постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона з 29.05.2015 року отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 року в розмірі 60% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою. Зазначала, що з метою реалізації свого права на перерахунок призначеної їй пенсії за вислугу років, 08 жовтня 2020 року позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з вимогою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, що є підставою для перерахунку пенсії, без обмеження її максимального розміру, та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат, до якої додала довідку Кіровоградської обласної прокуратури від 07.10.2020р. №21-17вих.20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Посилалась на протиправність дій відповідача щодо прийняття рішення про обмеження до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність при проведенні перерахунку пенсії, про що її повідомлено листом №2981-3354/Т-03/8-1100/20 від 26.10.2020. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, стверджуючи, що до її пенсії не можуть застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, визначені частиною 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру", позивач звернулася до суду з даним позовом.

Згідно наданого суду відзиву на позов (а.с.49-51), відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на необґрунтованість позовних вимог. Так, відповідач посилався на те, що відповідно до абз.6 ч.15 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тому, на переконання відповідача, вимоги позивача про проведення перерахунку пенсії та її виплати без обмеження максимальним розміром протирічить наведеній нормі. Також, відповідач зазначав, що згідно заяви від 08.10.2020 з вимогою провести перерахунок пенсії на підставі довідки Кіровоградської обласної прокуратури №21-17вих.20 від 07.10.2020 Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії позивача, про що останню повідомлено листом №2981-3354/Т-03/8-1100/20 від 26.10.2020.

Позивачем подані заперечення на відзив (а.с.58-65), в яких повністю не погодилася з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов. Зокрема зазначала, що вона вже є пенсіонером і пенсія їй була призначена у травні 2015 року, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому вважає, що до розміру її пенсії не можуть застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом №1697-VII.

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст.ст.257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Клопотань позивача та представника відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в прокуратурі, наказом в.о. прокурора Кіровоградської області №369ц від 28.05.2015 року була звільнена з посади прокурора відділу прокуратури області за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру". (а.с.108зв.) На момент її звільнення стаж роботи в органах прокуратури складав 13 років 7 місяців 13 днів.

З 23.03.2015 року позивачці встановлена 3 група інвалідності внаслідок загального захворювання, а з 25.05.2015 року - 2 група інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с.101, 105).

Згідно з протоколом №21505 від 06.04.2015 року Управлінням ПФУ в м. Кіровограді позивачці з 23.03.2015 року призначена пенсія по інвалідності 3 групи у розмірі 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.87).

Згідно з протоколом №176401 від 03.06.2015 року Управлінням ПФУ в м. Кіровограді позивачці з 25.05.2015 року призначена пенсія по інвалідності 2 групи у розмірі 90 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.102)

Згідно з протоколом №176401 від 04.06.2015 року Управлінням ПФУ в м. Кіровограді позивачці з 29.05.2015 року призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 60% від суми її місячної заробітної плати (а.с.106)

09 жовтня 2020 року позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з вимогою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, без обмеження її максимального розміру, та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат, до якої додала довідку Кіровоградської обласної прокуратури від 07.10.2020р. №21-17вих.20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії (а.с.67-69).

За наслідками розгляду цієї заяви відповідачем прийнято рішення №01 від 12.10.2020 про відмову в перерахунку пенсії, згідно з яким позивач не має права на перерахунок пенсії (а.с.71-72).

16 жовтня 2020 року позивач повторно звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з вимогою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, без обмеження її максимального розміру, на підставі довідки Кіровоградської обласної прокуратури від 07.10.2020р. №21-17вих.20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії (а.с.73-75).

За наслідками розгляду цієї заяви відповідач листом №2981-3354/Т-03/8-1100/20 від 26.10.2020 року повідомив позивача, що згідно її заяви від 08.10.2020 та на підставі довідки про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, від 07.10.2020р. №21-17вих.20, їй проведено перерахунок пенсії з 01.10.2020. Зазначено, що обчислення розміру пенсії позивача проведено із заробітної плати 52970,40 грн. При цьому, роз`яснено, що розмір пенсійної виплати з 01.10.2020 складає 17120 грн. (52970,40 грн. х 60% = 31782,24 грн., але з урахуванням норм, визначених частиною 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, тобто 17120 грн.). Водночас, відповідачем повідомлено, що рішення про відмову в перерахунку пенсії №01 від 12.10.2020 вважається недійсним (а.с.76).

Позивач, не погодившись з таким рішенням відповідача, звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною першою та третьою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом від 05.11.1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру".

Згідно з частиною 1 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (чинного на час переведення позивачки на пенсію за цим Законом) передбачено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 8 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв`язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 9 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Частинами 10, 12 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ передбачено, що прокурорам і слідчим, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором, у тому числі на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються органами Пенсійного фонду України і виплачуються в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частин 13, 21 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач працювала в органах прокуратури та набула права на пенсійне забезпечення на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час набуття такого права).

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII та втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

Статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII регулюються питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури.

Відповідно до частини 13 статті 86 вказаного Закону пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII (у редакції, чинній на момент прийняття цього Закону) було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Проте Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VІІI від 28.12.2014 року (набрав чинності 01.01.2015 року) частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII викладена в такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

При цьому, суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 (надалі - Рішення №7-р(ІІ)/2019) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційний Суд установив порядок виконання цього рішення, а саме:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Суд зазначає, що в період з 01.01.2015 до 13.12.2019 в Україні не було жодного Закону чи іншого нормативно-правового акту, що визначав би умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України "Про прокуратуру". Водночас особи, яким пенсія цього виду була вже призначена, продовжували її отримувати в призначеному розмірі (сума виплати не була зменшена), а також мали право змінити вид пенсійного забезпечення (наприклад, звернутися про призначення їм пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV). Усталена практика Верховного Суду свідчить про безпідставність вимог заявників до органів ПФУ про перерахунок їм після 01.01.2015 пенсії на умовах та в порядку, що був визначений частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції до 01.01.2015) та редакції частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, яка фактично набрала чинності лише 13.12.2019.

Також, суд вважає безпідставними вимоги позивача про перерахунок розміру пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), оскільки зазначена норма ще з 01.01.2015 є нечинною. У таких випадках слід керуватись діючим законодавством, зокрема статтею 86 Закону №1697-VII.

Такий правовий висновок викладений у рішенні Верховного суду від 14 вересня 2020 року по зразковій справі №560/2120/20.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що органом Пенсійного фонду згідно заяви позивача від 08.10.2020 та на підставі довідки про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, від 07.10.2020р. №21-17вих.20, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020.

При цьому, позивач не погоджується із застосуванням відповідачем при здійсненні даного перерахунку обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі абз.6 ч.15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014.

Відповідно до абз.6 ч.15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Положення про встановлення тимчасового обмеження на періоди з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року максимального розміру пенсії у розмірі 10740 грн. визначено Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

При цьому, згідно з п.п.1, 2 Прикінцевих положень Закону України №911-VІІІ від 24.12.2015 року, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року. Крім того, відповідно до п.1 Прикінцевих Положень Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

З наведеного слідує, що законодавець чітко визначив коло суб`єктів, на яких поширюється дія даної норми, до якого позивач не входить, так як у даних правовідносинах має місце перерахунок пенсії, а не її призначення.

Так, позивачу пенсія була призначена 29.05.2015, що не заперечувалось відповідачем.

Отже, за таких обставин, до розміру пенсії позивача не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені частиною п`ятнадцятої ст.86 Закону №1697-VII.

Таким чином, суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

При цьому, суд враховує висновки, викладені Конституційним Судом України у рішеннях від 08.06.2016 року №4-рп/2016, від 20.12.2016 року №7-рп/2016, відповідно до яких обмеження пенсії максимальним розміром не може застосовуватись до окремих категорій працівників.

Також, Конституційний Суд України вважає, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, що відповідач, під час проведення перерахунку раніше призначеної та перерахованої позивачу пенсії, протиправно застосував обмеження її максимального розміру, а тому для ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії при перерахунку пенсії позивача та зобов`язати відповідача здійснити з 01.10.2020 року перерахунок пенсії, виходячи з 60 % від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Кіровоградської області №21-17вих.20 від 07.10.2020 року, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Щодо визнання протиправним та скасування листа Головного управління ПФУ в Кіровоградській області №2981-3354/Т-03/8-1100/20 від 26.10.2020 року, то суд зазначає, що цей лист носить інформаційний характер, не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України, тому суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Крім того, вимоги позивачки щодо виплати різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією здійснити разово та однією сумою, без застосування постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", не узгоджуються з повноваженнями суду на стадії ухвалення рішення, передбаченими статтею 245 КАС України, тому задоволенню не підлягають.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.

При цьому, суд зазначає, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (ч.4 ст.372 КАС України).

У разі ухилення відповідача від виконання у встановлений судом строк зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, це рішення підлягає примусовому виконанню у порядку, установленому Законом України "Про виконавче провадження".

У разі можливих зловживань з боку відповідача при виконанні цього рішення, позивач вправі на підставі статті 383 КАС України подати до суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Судові витрати сторонами у справі не понесені.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 287, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м.Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 , виходячи з 60% від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Кіровоградської області №21-17вих.20 від 07.10.2020 року, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина