Справа № 580/5831/20
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року справа № 580/5831/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 27.11.2020 про відмову у призначенні позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію у зв`язку із втратою годувальника з дня звернення із заявою про призначення пенсії 23.11.2020.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що була перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 та перебувала на його утриманні. Позивач разом з чоловіком ОСОБА_2 проживала в м. Сніжне Донецької області та в подальшому після окупації міста разом із чоловіком ОСОБА_2 переїхала на підконтрольну Україні територію до м. Сєвєродонецька. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_3 помер. Після смерті ОСОБА_2 позивач переїхала до дочки в м. Сміла Черкаської області та встала на облік як внутрішньо переміщена особа. 23.11.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Відповідач листом від 30.11.2020 повідомив позивача, що рішенням від 27.11.2020 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника з підстав ненадання доказів про перебування на утриманні у померлого чоловіка. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує її права.

Відповідач проти позову заперечив. 15.01.2021 надав відзив на позову заяву, в якому зазначив, що дружина померлого має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови перебування на утриманні померлого чоловіка. Проте позивачем не було надано документ про перебування позивача на утриманні померлого годувальника. Позивач та її померлий чоловік були зареєстровані за різними адресами, а саме: позивач - АДРЕСА_1 ; чоловік позивача - АДРЕСА_2 . З вказаних підстав у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 22.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 02.08.2006 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 12.04.1997.

12.06.1970 між позивачем та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки №919001589 від 25.11.2014 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки №919001590 від 25.11.2014 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

04.04.2016 позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про поновлення виплати пенсії та додала копію довідки внутрішньо переміщеної особи. У заяві зазначена адреса реєстрації позивача: АДРЕСА_2 .

04.04.2016 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області звернувся ОСОБА_2 із заявою про поновлення виплати пенсії та додала копію довідки внутрішньо переміщеної особи. У заяві зазначена адреса реєстрації позивача: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 16.10.2020.

Згідно довідки №4104- від 14.07.2020 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 05.08.2020 позивач знята з обліку з 01.09.2020 у зв`язку з виїздом до ГУПФУ в Черкаській області Смілянський відділ.

23.11.2020 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням №12 від 30.11.2020 відповідач відмовив позивачу у перерахунку щодо переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Відповідач листом №2300-0306-8/60388 від 30.11.2020 повідомив про прийняття рішення про відмову у переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника з тих підстав, що позивачем не надано документ про перебування позивача на утриманні померлого годувальника.

Вважаючи відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника протиправною, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Згідно з положеннями абзацу 22 статті 1 Закону №1058 пенсії розуміють як щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім`ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 9 Закону №1058 одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв`язку із втратою годувальника.

Частиною 1 статті 36 Закону №1058 визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону №1058 визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно частини 3 статті 36 Закону №1058 до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, згідно вказаних норм, право на призначення пенсії по втраті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Відповідач як на підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника посилається на ті обставини, що позивачем не надано документів на підтвердження перебування позивача на утриманні померлого ОСОБА_2 .

Підпунктом 9 пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Судом встановлено, що відповідач листом №2300-0306-8/60388 від 30.11.2020 повідомив позивача про прийняття рішення про відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника. Підставою відмови зазначив не надання позивачем документу про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника.

Проте, відповідач у листі №2300-0306-8/60388 від 30.11.2020 не зазначив, яким державним органом має бути виданий документ про перебування на утриманні померлого годувальника, в якому порядку позивач має отримати такий документ, яким нормативно-правовим актом затверджена форма такого документу, тощо.

Прийняте відповідачем рішення №12 від 30.11.2020 також не містить відомостей, щодо порядку отримання документу про перебування на утриманні у годувальника, його форми, та державного органу, яким він має бути виданий. У рішенні №12 від 30.11.2020 як підставу для відмови у переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника зазначено відсутність необхідних документів, проте не зазначено яких саме.

Крім цього, відповідач у відзиві на позовну заяву також не зазначає відомостей щодо державного органу, яким має бути виданий документ про перебування на утриманні померлого годувальника, порядку отримання такого документу та його форми.

Не зазначено це і у пункті 9 Порядку №22-1 від 22.11.2005.

За вказаних обставин позивач була позбавлена можливості надати відповідачу докази її перебування на утриманні померлого ОСОБА_2 , тому оскаржуване рішення №12 від 30.11.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Посилання позивача не проживання позивача та померлого ОСОБА_2 за різними адресами є необгрунтованими з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач та її померлий чоловік ОСОБА_2 проживали як внутрішньо переміщені особи за однією адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №919001589 від 25.11.2014 та №919001590 від 25.11.2014.

Крім цього, спільне проживання позивача та ОСОБА_2 підтверджується заявами позивача та ОСОБА_2 від 04.04.2016, поданими до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, про поновлення виплати пенсії, з яких вбачається, що позивач та ОСОБА_2 проживають за однією адресою: АДРЕСА_2 .

Посилання відповідача на проживання позивача в м. Сміла є необгрунтованим, оскільки відповідно до довідки №4104- від 14.07.2020 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 05.08.2020 позивач переїхала до м. Сміла після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, позивач проживала з ОСОБА_2 за однією адресою на момент його смерті.

Згідно частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Натомість, прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача.

Враховуючи викладене, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23.11.2020 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 5 Закону України "Про судовий збір" як особа з інвалідністю 1 групи, судові витрати у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) №12 від 30 листопада 2020 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 23 листопада 2020 року про переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий А.В. Руденко