Справа № 160/1721/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2020 року Справа № 160/1721/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Харківській області, відповідач), в якому просять:
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову.
В обґрунтування заяви позивачі зазначили, що неодноразово при вирішенні аналогічних справ органи Держгеокадастру, будучи обізнаними про наявність судового спору щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою для одержання земельних ділянок у власність, недотримуючись принципу належного урядування, включали дані земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах або надавали їх у власність чи користування третім особам.
Ухвалою від 21.12.2019 р. у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.
Ухвалою суду від 24.12.2019 р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків, оскільки позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.160 КАС України.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали представником позивачів усунуті виявлені недоліки позовної заяви шляхом надання відповідних документів.
Також, зазначеною ухвалою суду роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 (8 справ).
Позовні вимоги ОСОБА_1 , до ГУ Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, виділено в окреме провадження та присвоєно номер справи №160/1721/20.
21.02.2020 р. представником позивачів подано заяву про долучення документів до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 13.04.2020 р. поновлено провадження у справі №160/1721/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.
01.06.2020 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив від 28.05.2020 р. №1042, в якому останній заперечив проти задоволення позову та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
Разом з відзивом ГУ Держгеокадастру у Харківській області 01.06.2020 р. подано клопотання від 28.05.2020р. №1030 про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України. В обґрунтування вказаного відповідач зазначив, що земельна ділянка, перебуває у постійному користуванні третіх осіб, а тому, на думку представника відповідача, даний спір є приватно-правовим, підстави для його розгляду в порядку адміністративного судочинства відсутні. Разом з тим, судом означене клопотання до уваги не приймається, оскільки у даному випадку відповідач виконував владні управлінські функції у сфері земельних правовідносин та такий спір належать до юрисдикції адміністративних судів.
16.06.2020р. від ГУ Держгеокадастру у Харківській області надійшло клопотання від 12.06.2020 р. №9-20-14,2-4542/0/19-20 про залучення третіх осіб, в якому відповідач просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 посилаючись на те, що земельна ділянка, за рахунок якої позивач бажає отримати у власність земельну ділянку, перебуває у постійному користуванні таких фізичних осіб на підставі державних актів на право постійного користування землею, а тому рішення суду у даній справі може безпосередньо вплинути на її права згідно до вимог ст.49 КАС України.
Розглянувши наведене клопотання відповідача про залучення третіх осіб та надані на його підтвердження докази, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для його задоволення, оскільки, як встановлено судом зі змісту позовної заяви позивача, звернення позивача до суду обґрунтовується процедурними порушеннями з боку відповідача при розгляді його клопотання від 05.09.2019р., а отже, вирішення даного спору щодо процедурних порушень відповідача, які є предметом цього спору та стосуються лише прав й обов`язків позивача, ніяким чином не можуть вплинути на права та обов`язки наведених фізичних осіб, а тому у суду відсутні підстави для їх залучення до участі у цій справі в порядку ст.49 КАС України.
Вивчивши документи долучені до матеріалів справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті при розгляді справи, суд виходить з наступного.
Так, правомірність оскаржуваної відмови, винесеної ГУ Держгеокадастру у Харківській області, є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Частиною 6 ст.118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.
При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Як підтверджується матеріалами справи, підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність стало те, що по бажаній земельній ділянці розпорядженнями Кегичівської районної державної адміністрації №30 від 07.02.2008 та №54 від 30.01.2007 третім особам були надані дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок. Крім того, земельна ділянка яка зазначена на додатку до клопотання ОСОБА_1 графічних матеріалів, частково перебуває у постійному користуванні третіх осіб згідно з державними актами на право постійного користування землею у приватній власності згідно з державними актами на право приватної власності землею.
З огляду на положення ст.123 ЗК України суд зазначає, що неправомірною є відмова відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав інших ніж передбачено законом, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Крім того, відсутня жодна з підстав, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України, за яких ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №820/3087/17.
Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Пунктом 8 Положення №333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.
Отже положеннями вказаних нормативно-правових актів передбачено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.
Тобто рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.
В даному випадку, позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не із зверненням, а із відповідною заявою (клопотанням) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, за наслідками розгляду якої відповідач повинен був прийняти відповідне управлінське рішення у формі наказу, однак, як свідчать матеріали справи, лише направив позивачу відповідь у формі листа.
Суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення ГУ Держгеокадастру у Харківській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Суд не застосовує правила розподілу судових витрат, визначених ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач згідно п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова