Справа № 826/15259/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Парінова А. Б.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року

у справі №826/15259/18 (розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард Ойл»

до відповідача Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.06.2018,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Гепард Ойл» (надалі - ТОВ «Гепард Ойл», позивач), з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.06.2018 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві є протиправним, оскільки позивачем своєчасно направлено податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте відповідачем з порушенням вимог законодавства зареєстрував податкові накладні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард Ойл» - задоволено повністю.

Визнання протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 12.06.2018 року №.

Стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гепард Ойл" судові витрати у загальній сумі 15167,00 грн. (п`ятнадцять тисяч сто шістдесят сім гривень 00 коп.), у тому числі:

- витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9205,00 грн. (дев`ять тисяч двісті п`ять гривень 00 коп.);

- витрати на оплату послуг експерта в сумі 4200,00 грн. (чотири тисячі двісті гривень 00 коп.);

- судовий збір у сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.).

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального права. Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що позивачу було повідомлено про те, що визначені у запиті податкові накладні 13.04.2018 до ДФС України не надходили, перебої в обробці або в неприйнятті електронних документів відсутні.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що співробітниками Головного управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку позивача з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН за березень 2018р.

За результатом перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 17.05.2018 року №5916/26-15-12-07-20/38615936 (стор. 12-13 том І).

У висновку акту перевірки встановлено порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за березень 2018р. в ЄРПН, визначених п. 201.10 ст. 201 ПК України податкові накладні: від 30.03.2018 року №4256 (порушення граничний терміну 1 день); від 30.03.2018 року №101175 (порушення граничний терміну 2 день); від 30.03.2018 року №101174 (порушення граничний терміну 2 день); від 30.03.2018 року №101171 (порушення граничний терміну 10 день); від 30.03.2018 року №4498 (порушення граничний терміну 10 день); від 30.03.2018 року №101178 (порушення граничний терміну 12 день); від 30.03.2018 року №4497 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4266 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4456 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4171 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4259 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4185 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №101170 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4184 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4175 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4183 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4173 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4251 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4495 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4499 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4365 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4494 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4187 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4257 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4255 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №101172 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4459 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4254 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4186 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4342 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4460 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4174 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4258 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4252 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4338 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4343 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №101169 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4457 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4339 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №101179 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4172 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4250 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4260 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4496 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №101177 (порушення граничний терміну 15 день); від 30.03.2018 року №4341 (порушення граничний терміну 15 день).

Згідно з висновком акту перевірки за вказані порушення відповідальність передбачена п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки позивачем подано до контролюючого органу заперечення від 31.05.2018 року №31052018/01-Ф (стор. 14-145 том І).

Листом Головного управління ДФС у м. Києві від 08.06.2018 року №26648/10/26-15-1207-18 відмовлено у задоволенні заперечень позивача, висновки акта перевірки залишено без змін (стор. 146-149 том І).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018 року №, яким до позивача застосовано штраф у сумі 21213,66 грн. (стор. 151 том І).

Не погоджуючись з спірним податковим повідомленням-рішенням позивачем подано скаргу до ДФС України, за результатом розгляду скарги останнім прийнято Рішення від 10.08.2018 року №26365/6/99-99-11-03-01-25, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення, а скаргу позивача - без задоволення (стор. 163-164 том І).

Не погоджуючись з прийняттям відповідачем податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на своєчасне вчинення позивачем необхідних і залежних від нього дій щодо направлення податкових накладних на реєстрацію в ЄРПН 13.04.2018 року та їх отримання у цей день сервером ДФС України (ІНФОРМАЦІЯ_2), а також враховуючи відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН з незалежних від позивача причин, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість накладення спірних штрафних санкцій на позивача, а отже, вимоги про визнання протиправним і скасування повідомлення-рішення підлягали задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 1201.1 статті 1201.1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

З аналізу вищезазначених норм права колегія суддів доходить висновку, що платник податків зобов`язаний на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін, а у разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 8 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Відповідно до пункту 9 Порядку №1246, за операціями з постачання послуг нерезидентом податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються зареєстрованим на території України отримувачем (покупцем) - платником податку таких послуг.

Пунктами 12, 13 Порядку №1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 2001.3 і 2001.9 статті 2001 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (пункт 14 Порядку №1246).

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (пункт 15 Порядку №1246).

Вимогами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, що 30.03.2018 року позивачем складено перелічені в таблиці №1 до акта перевірки податкові накладні та після накладення електронного цифровою підпису посадових осіб та шифрування 13.04.2018 року надіслав їх на реєстрацію до ДФС України з використанням програмного забезпечення "М.Е.Dос" у строки передбачені п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Дані обставини сторонами по справі не заперечувались і не оспорювались та підтверджуються відтвореними на папері знімками екрану програмного забезпечення "М.Е.Dос" (скрі-шотами) за кожною із спірних податкових накладних, з яких вбачається, що позивач надіслав до ДФС України податкові накладні протягом операційного дня 13.04.2018 року з 09:53 год., а також протоколами відправки податкових накладних, експортованих з програмного забезпечення "М.Е.Dос" (стор. 21-145 том І).

Як зазначив суд першої інстанції та не заперечував апелянт, що ні протягом операційного дня 13.04.2018 року, ані протягом операційного дня 15.04.2018 (останній день граничного строку реєстрації податкових накладних від 30.03.2018) жодної квитанції на адресу позивача направлено не було.

З`ясувавши, що належним чином складені та направлені податкові накладні не зареєстровані, позивач звернувся із відповідною скаргою до контролюючого органу, в якій просив зареєструвати спірні податкові накладні датою їх подання, а також надати в паперовому вигляді квитанції про прийняття або неприйняття цих податкових накладних, або зупинення їх реєстрації. Дані обставини ніким з учасників справи не заперечувались і не оспорювались та підтверджуються копією скарги (стор. 169-173 том І).

Крім того, позивач звернувся з адвокатським запитом від 17.04.2018 року №0104/18-01/01 про причини не реєстрації податкових накладних та причини не направлення квитанцій на адресу позивача (стор. 174-179 том І).

Листом ДФС України від 23.04.2018 року за №5898/Є/99-99-09-07-02-14 повідомлено позивача, що спірні податкові накладні на реєстрацію до ДФС України не надходили, 13.04.2018 перебої у працездатності інформаційно-телекомунікаційних систем, які б призвели до затримки в обробці або в неприйнятті електронних документів, в ДФС України були відсутні (стор. 180 том І).

Зважаючи на відсутність квитанцій про прийняття/неприйняття/зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН в операційний день їх отримання позивач прийняв рішення повторно зареєструвати податкові накладні в ЄРПН (стор. 17-18 том І).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем надано висновком судову комп`ютерно-технічну експертизу від 12.09.2018 року №14688, яка складена експертом ТОВ "Київський експертно-дослідний центр" Усковим К.Ю. (стор. 182-239 том І).

Так, судом першої інстанції досліджено висновок експерта та встановлено, що створені в системі "М.Е.Dос" документи, були відправлені від абонента ІНФОРМАЦІЯ_1 до абонента ІНФОРМАЦІЯ_2 13.04.2018 та отримані сервером ДФС України. Зміст електронних листів наведений у додатку Б до цього висновку у друкованому вигляді та у додатку А до цього висновку у вигляді гіпертекстової таблиці (стор. 188 том І). Всього згідно з додатком Б до висновку 48 електронних листів.

З аналізу матеріалів справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи підтверджують вжиття позивачем необхідних і залежних від нього заходів, спрямованих на складення і реєстрацію податкових накладних в ЄРПН 13.04.2018 року та їх отримання сервером ДФС України (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Оскільки, вищевказані обставини підтверджені позивачем іншими засобами доказування, а також враховуючи, що позивач не має відношення до Інформаційного порталу ДФС України і не може впливати на формування та надіслання квитанцій щодо отримання документів, суд вважає, що відсутність квитанцій про одержання і прийняття/неприйняття податкових накладних не є достатньою підставою для висновку про допущення позивачем податкового правопорушення, а саме порушення ним граничного строку, передбаченого ст. 201 ПК України, для реєстрації податкових накладних.

Повторне направлення позивачем на реєстрацію податкових накладних, у контексті фактичних обставин цієї справи, не можна вважати свідченням допущення позивачем вищевказаного податкового правопорушення, оскільки, як вбачається з досліджених доказів, такі дії є вимушеними, викликані відсутністю податкових накладних в ЄРПН і необхідністю реалізації контрагентами позивача свого права на податковий кредит з ПДВ за такими податковими накладними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зважаючи на своєчасне вчинення позивачем необхідних і залежних від нього дій щодо направлення податкових накладних на реєстрацію в ЄРПН 13.04.2018 та їх отримання у цей день сервером ДФС України (ІНФОРМАЦІЯ_2), а також враховуючи відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН з незалежних від позивача причин, а тому вимоги про визнання протиправним і скасування повідомлення-рішення підлягає задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянтом не заперечуються стягнення судом першої інстанції з останнього судових витрат, а отже в даному випадку суд апеляційної інстанції не наділений давати даним обставинам оцінку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на позовну заяву, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а отже не є підставою для скасування рішення першої інстанції.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, зазначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

А. Б. Парінов