Справа № 420/13015/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» (вул. Суворова, 12А, смт. Овідіополь, Одеська область, 67801) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» (далі - ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП») звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про корегування митної вартості товарів №UA500490/2020/500015/2 від 01.10.2020 року; визнати протиправним та скасувати картку відмови Одеської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2020/00047 від 01.10.2020 року.

Позивач зазначив, що ним, як покупцем, 06.07.2019 року укладений з компанією «YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» (продавець) зовнішньоекономічний договір №0607/1, за умовами якого продавець зобов`язується продати (передати у власність) покупцеві, а покупець зв`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід`ємну частину цього Договору.

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник «YIWU JIAYU ІМРORT AND EXPORT CO. LIMITED» поставило партію товару: Іграшки колісні з пластмаси та металу: самокат двоколісний: арт. 59422, САМОКАТ - 750 шт, арт. 74728, САМОКАТ - 540шт, арт. 80686, САМОКАТ - 780 шт, арт. 67204, САМОКАТ - 570 шт., Торговельна марка: «BEST SСООTER». Виробник - «YI WU JIAYU ІМР.&ЕХР. CO., LTD на виробничих потужностях JIA YU TОY TRADE CO., LTD», країна виробництва Китай.

З метою здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці Держмитслужби подана митна декларація №UA500490/2020/503143, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом ціною договору. Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МКУ.

Проте 01.10.2020 року відповідачем ухвалені оскаржувані рішення.

Зазначеним Рішенням митну вартість товару скориговано на підставі відомостей з Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄІАС), внаслідок чого митна вартість збільшилась: товар №1- 5,52 дол. США за кг.

Позивач вважає вказані рішення протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.4,5 ст. 58 МКУ. Відповідачем не було обґрунтовано в чому полягали об`єктивні сумніви у митній вартості заявленої декларантом. Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, тощо.

З аналізу ч. 1 ст. 55 та частини 6 ст. 54 МК України слідує, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є наявність у митного органу обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Позивач зазначає, що вказані у оскаржуваному рішенні підстави його прийняття є цілком не обґрунтованими.

Зокрема, в оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно п.4.3 додаткової угоди від 10.08.2020 №4 оплата може здійснюватися як на умовах передоплати, та і на умовах відстрочення платежу, проте у наданому інвойсі умови передоплати не зазначені. Позивач вказує, що умови оплати передбачені саме договором та вказані умови ніяким чином не вливають митну вартість товару. Це відповідає и судовій практики, зокрема висновку Верховного суду у постанові по справі №815/329/17 від 17.04.2018 року. Таким чином, відсутність умов оплати товару в Інвойсі жодним чином не є розбіжністю щодо визначення митної вартості товару.

Також митний орган у рішенні зазначив, що є незрозумілим яка саме особа заявляє про себе як про виробника товарів, проте митному органу була надана до декларування копія угоди про спільну діяльність YI WU AYU ІМР.&ЕХР. CO., LTD та JIA YU TOY TRADE CO., LTD. від 05.03.2018 року. Метою зазначеної угоди є спільне виробництво іграшок та супутніх товарів зусиллями та потужностями Сторін Угоди.

Копію вищевказаної угоди у свою чергу було надано ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» продавцем товарів.

Також митному органу було надано переклад покупця зазначеної угоди, з якого вбачається, що YI WU JIAYU ІМР.&ЕХР.CO., LTD та JIA YU TOY TRADE CO., LTD разом (спільними силами) виробляють певні товари.

Позивач звертає увагу, відомості щодо зазначення виробника також не свідчить про наявність розбіжностей у зазначений митній вартості товару.

Позивач також не згодний з твердженням митного органу в оскаржуваному рішенні про наявність розбіжностей у товаросупровідних документах, а саме відомостей щодо номеру коносаменту: MEDUN8502449 (відповідно до коносаменту від 07.08.2020 № MEDUN8502449), 177XNMNMN1T470A (відповідно до митної декларації країни відправлення від 31.07.2020 року №17934086, оскільки при оформлені морського перевезення вантажу, згідно сталої морської практики оформлюється одночасно два типи коносаментів: лінійний коносамент (Master bill of loading) та домашній коносамент (House bill of loading). Лінійний коносамент видається морським перевізником: підписується капітаном (або лінійним агентом, представником судноплавної компанії) та передається експедитору/агенту. Лінійний коносамент підтверджує замовлення/бронювання певного вантажомісця на судні (згідно ваги вантажу, типу контейнеру та інше) для перевезення до конкретного порту.

Відправником спочатку був оформлений лінійний коносамент під номером 177XNMNMN1T470A щодо перевезення вантажу з зазначенням ваги вантажу та номеру контейнеру. Домашній коносамент видається вже безпосередньо експедитором зі вказівкою даних про фактичних відправника та отримувача вантажу. В даному випадку, експедитором (після оформлення лінійного коносаменту) був виданий домашній коносамент від 07.08.2020 № MEDUN8502431. Тобто, обидва документи одного й того ж вантажу, оформлюються з різних підстав на різних етапах морського перевезення.

На час оформлення митної декларації країни відправлення, у вантажовідправника були дані лінійного коносаменту 177XNMNMN1T470A, які й були зазначені останнім.

Позивач звертає увагу на те, що назва контейнеру та його номер повністю співпадає із відповідними відомостями в експортній декларації, інвойсі та автотранспортній накладній. Більше того, вищевказаний номер лінійного коносаменту вказано у домашньому коносаменті MEDUN8502449.

Крім того, у оскаржуваному рішенні про коригування відповідач і у даному випадку ніяк не вказав та не аргументував, як вказані обставини вплинули на рівень митної вартості товару.

Також ніяким чином на митну вартість товару не впливає посилання митного органу на відсутність у наданому інвойсі від 29.07.2020 №J25420-378 відомості про торговельну марку товарів. Маркування товарів: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вказано у МД, яка подана до митного декларування. Крім того, покупець є власником зазначеної торгової марки «BEST SCOOTER» і як об`єкту інтелектуальної власності і її дистриб`ютором на території України, що підтверджується відповідними свідоцтвами №№272857 та 272858, які неодноразово надавались митному органу на момент декларування.

В оскаржуваному рішенні підставою для корегування митної вартості товару стало відсутність у наданих документах інформації щодо включення/не включення у митну вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів.

Позивач вказує, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації' має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором. При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими «YI WU TIAYU ІМР.&ЕХР. CO., LTD» - не передбачалось.

Позивач звертає увагу на те. Що така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі №815/6794/17, від 18.12.2019 року у справі №160/8775/18.

Вимога митного органу надати додатки до спільної угоди від 05.03.2018 між YI WU TIAYU ІМР.&ЕХР. CO., LTD та JIA YU TOY TRADE CO., LTD є неправомірним, оскільки суперечить ст.53 МКУ щодо документів, які підтверджують митну вартість товару.

Позивач наголошує, що вказані документи були надані у повному обсязі та підтверджують митну вартість товару, а вимоги про надання додаткових документів не грунтцються на положенням МКУ, з огляду на те, що витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів.

Позивач також категорично не погоджується з визначенням митної вартості товару за шостим методом з посиланням на МД наявні в базах митного органу без зазначення особливостей товару та особливостей його поставки.

Ухвалою суду від 30.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача не надав до суду відзив на позов.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» (покупець) 06.07.2019 року укладений з компанією «YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» (продавець) зовнішньоекономічний договір №0607/1, за умовами якого продавець зобов`язується продати (передати у власність) покупцеві, а покупець зв`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід`ємну частину цього Договору (а.с.25-41).

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник «YIWU JIAYU ІМРORT AND EXPORT CO. LIMITED» відповідно до інвойсу (а.с.19) поставило партію товару: Іграшки колісні з пластмаси та металу: самокат двоколісний: арт. 59422, САМОКАТ - 750 шт., арт. 74728, САМОКАТ - 540шт., арт. 80686, САМОКАТ - 780 шт., арт. 67204, САМОКАТ - 570 шт., Торговельна марка: «BEST SСООTER». Виробник - «YI WU JIAYU ІМР.&ЕХР. CO., LTD на виробничих потужностях JIA YU TОY TRADE CO., LTD», країна виробництва Китай.

З метою здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці Держмитслужби 29.09.2020 року подана митна декларація № UA500490/2020/503143, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом ціною договору. Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МКУ.

Проте відповідач затребував додаткові документи.

Декларант надав відповіді на застереження митного органу, зазначивши, що всі документи надані та розбіжностей щодо митної вартості товару не містять, просив продовжити митне оформлення (а.с.64-68).

Проте відповідачем прийняте рішення про корегування митної вартості товарів №UA500490/2020/500015/2 від 01.10.2020 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA500490/2020/00047 від 01.10.2020 (а.с.13-17).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 01.10.2020 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності, ознаки підробки, та не подані всі документи, які підтверджують митну вартість товару, зокрема:

1) відповідно п.4.3 додаткової угоди від 10.08.2020 № 4, «оплата може здійснюватися як на умовах передоплати, та і на умовах відстрочення платежу), проте у наданому інвойсі від 30.07.2020 № J25420-378 умови передоплати не зазначені. Слід зазначати, що у наданому інвойсі 30.07.2020 № J25420-378 взагалі не зазначені умови оплати за товари;

2) у товаросупровідних документах не конкретизовані відомості про виробника товарів у пакувальному листі від 30.07.2020 № J25420-378-PL відомості про виробника товарів наведені наступним чином: YI WU JIAYU ІМР.&ЕХР. CO., LTD (JIA YU TOY TRADE CO., ID), тобто є незрозумілим яка саме особа заявляє про себе як про виробника товарів;

3) у товаросупровідних документах містяться розбіжності відомостей щодо номеру коносаменту: MEDUN8502449 (відповідно до коносаменту від 07.08.2020 № MEDUN8502449), 177XNMNMN1T470A (відповідно до митної декларації країни відправлення від 31.07.2020 року №17934086). Слід зазначати, що коносамент 177XNMNMN1T470A, відомості про якій наведені в митної декларації країни відправлення від 31.07.2020 року до митного органу не наданий;

4)у наданому інвойсі від 29.07.2020 № J25420-378 відомості про торговельну марку товарів відсутні;

5) відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні І митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до літного оформлення документах відсутня інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

6) відповідно до пункту 5 спільної угоди б/н від 05.03.2018 між YI WU TIAYU ІМР.&ЕХР. CO., LTD та JIA YU TOY TRADE CO., LTD «основне обладнання, споруди та всі інші ресурси будуть представленні у додатку А», проте жодних доповнень до зазначеного контракту до митного оформлення не надавались.

В рішенні вказано, що згідно інформації наданої у листі від 30.09.2020 року повідомлено про надання вичерпного переліку додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Митний орган в оскаржуваному рішенні зазначив, що декларант не надав документи, відповідно визначив митну вартість товару за резервним методом із застосуванням рівня митної вартості оформлених товарів, митне оформлення яких вже здійснено, товару № 1 - 5,52дол США за кг (МД від 23.09.2020 №500070/2020/501783, від 17.09.2020 № UA5000110/2020/11406) (а.с.14)

Позивачу, як декларанту роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розд.X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Позивачем сплачені фінансові гарантії, товар випущений у вільний обіг, проте позивач вважаючи рішення відповідача неправомірними звернувся до суду про визнання протиправними та скасування рішень відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МКУ відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 року по справі №815/329/17 зазначив, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МКУ(ст. 53 ) заборонено.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів по даній справі зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей підтверджуючих числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності або в них наявні ознаки підробки відповідачем не надано. Розбіжність це відсутність однаковості у документах саме щодо митної вартості товару.

В той же час в договорі, декларації, Інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей у вартості товару не міститься.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішення підстави для його прийняття, як розбіжності в документах, які не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, є не спроможними.

Зокрема, є не спроможним витребування у декларанта згідно з оскаржуваним рішенням доповнення (додатку) до спільної угоди б/н від 05.03.2018 між YI WU TIAYU ІМР.&ЕХР. CO., LTD та JIA YU TOY TRADE CO., LTD, в якій зазначено, що «основне обладнання, споруди та всі інші ресурси будуть представленні у додатку А», оскільки вказана угода жодним чином не впливає на митну вартість товару.

Що стосується умов оплати товару, то це також не змінює ніяким чином митну вартість товару. Правовим висновком Верховного Суду у зазначеній постанові від 17.04.2018 року по справі №815/329/17 є наступне: відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Щодо пакування товару, то умови вказаного пакування викладені у договорі. При цьому у п.5.6 чітко зазначено, що Товар поставляється покупцю у безповоротній упаковці.

Торговельна марка товару, виробник товару, при наявності всіх документів, які визначають його митну вартість, жодним чином не впливають на митну вартість товару, проте позивачем були надані митному органу всі роз`яснення за питаннями, які на думку митного органу впливали на митну вартість товару.

В оскаржуваному рішенні про корегування митної вартості товару не зазначено причин неприйняття доводів декларанта.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що ним надані всі документи, які встановлені ч.2 ст.53 МКУ, для визначення митної вартості товару за основним методом та відповідачем не доведено, що в них наявні розбіжності, ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тобто ті обставини, які можуть бути підставою для витребування додаткових документів щодо митної вартості товару.

Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03. 2020 року по справі №808/4127/15

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відповідачем не встановлено наявності жодного застереження, визначеного у ч.2 ст.58 МК України, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Згідно з оскаржуваним рішенням про корегування митної вартості товару єдиною підставою для корегування митної вартості товару слугувала інформація з електронної бази даних ЄАІС ДФС України щодо митного оформлення схожих товарів з вищим рівнем митної вартості.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне застосувати правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Такі докази не містяться і в матеріалах даної справи №420/13015/20.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про корегування митної вартості товарів №UA500490/2020/500015/2 від 01.10.2020 року; картки відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA500490/2020/00047 від 01.10.2020 та витребуванні додаткових документів щодо митної вартості товарів Одеською митницею не дотримано вимог законодавства, оскільки фактично жодної з підстав, які надають митному органу відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ право вимагати від декларанта додаткових документів, митним органом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 року по справі №320/3053/19 сформований правовий висновок, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.

Позивач при зверненні до суду по справі №420/13015/20 сплатив судовий збір у сумі 4204,00грн за дві вимоги (майнового та немайнового характеру).

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 2102,00 грн.

Що стосується судового збору у розмірі 2102,00 грн він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

До судових витрат відносяться відповідно до ст.132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу

Відповідно до ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 7ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2, 3 ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з поданою заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додатками до неї 25.09.2019 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛОЯЛТІ» укладено договір №25/09/19 про надання правової допомоги. Також 17.11.2020 року між адвокатським об`єднанням «ЛОЯЛТІ» та ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» «ВЕДАНТА-АГРО» укладено додаткову угоду №1 до Договору №25/09/19 від 25.09.2020 року про надання правової допомоги, зокрема, надання правової допомоги по даній справі. Згідно з актом від 25.12.2020 року вартість послуг склала 4000,00 грн.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, відсутність відзиву, розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу в межах даної справи є 3000,00грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» (вул. Суворова, 12А, смт. Овідіополь, Одеська область, 67801, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про корегування митної вартості товарів №UA500490/2020/500015/2 від 01.10.2020 року картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2020/00047 від 01.10.2020 року.

Стягнути з Одеської Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» судовий збір у розмірі 2102,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.