Справа № 520/8511/2020
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 січня 2021 р. справа № 520/8511/2020 Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИТАН" (вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Титан", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд :

- скасувати податкові повідомлення - рішення № та № від 15 листопада 2019 року про застосування штрафних санкцій в загальному розмірі 643569,14 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що камеральна перевірка, оформлена актом № 62/20-40-53-04-09/30588785 від 21.10.2019, проведена не у спосіб, передбачений ПК України, а тому є незаконною.

Позивач також зазначив, що податковий орган не розглянув належним чином заперечення на акт перевірки, не повідомив Товариству про дату розгляду заперечень і не надіслав рішення про результати розгляду заперечень, водночас ТОВ «Титан» подало свої заперечення на акт перевірки поштою у суворій відповідності до п. 86.7 та п. 44.7 ПКУ, які встановлюють право подання заперечень як безпосередньо до контролюючого органу, так і поштою, а тому викладена в листі від 15.11.2019 р. № 9681/10/20-40-53-04-15 відмова у розгляді заперечень є безпідставною і незаконною.

В обґрунтування неправомірності зарахування податковим органом сум ПДВ, сплачених Товариством, в рахунок погашення неіснуючого податкового боргу позивач зазначив, що всі здійснені ТОВ «Титан» в період з лютого по липень 2019 року оплати ПДВ за податковими деклараціями, спрямовувались податковим органом на оплату 1389323,14 грн штрафу, який незаконно обліковувався як податковий борг. Позивач зазначив, що при обчисленні штрафних санкцій за оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, ГУ ДПС у Харківській області не врахувало здійснені Товариством оплати ПДВ, які повинно було врахувати.

У зв`язку з із викладеним позивач вказує на безпідставне застосування штрафних санкцій, що завдає ТОВ «Титан» прямих матеріальних збитків на суму 643569,14 грн.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти заявленого позову заперечував та зазначив, що перевіркою встановлено, що ТОВ «Титан» в порушення вимог Кодексу протягом граничних строків не сплачено узгоджені суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість по податковим деклараціям, а саме: за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року та січень 2019 року на загальну суму 497621,60 грн. Фактично сплату здійснено несвоєчасно з порушеннями граничного строку сплати.

Відповідачем також вказано, що позивачем отримано акт камеральної перевірки від 21.10.2019 № 62/20-40-53-04-09/.10.2019, що не заперечується позивачем. Останнім днем подання заперечень на акт відповідно до положень Кодексу є 08.11.2019. Однак, позивачем було подано заперечення на акт до контролюючого органу саме 11.11.2019, тобто з порушенням встановленого Кодексом строку. Отже. У своєму листі від 15.11.2019 № 9681/10/2040-53-04-15 ГУ ДПС у Харківській області правомірно та у відповідності до зазначених положень законодавства залишило заперечення без розгляду.

В обґрунтування правомірності зарахування сплачених позивачем коштів у рахунок погашення податкового боргу відповідач зазначив, що відповідно до приписів п.87.9 ст. 87, п.131.2 ст.131 ПК України кошти, які сплачувались ТОВ "Титан", зараховувались в рахунок погашення податкового боргу з урахуванням черговості його виникнення.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача однією із вимог просив розглядати справу за участю ГУ ДПС у Харківській області.

Суд наголошує, що вимога представника відповідача, що міститься в прохальній частині відзиву на позовну заяву, не носить характеру процесуального документу, оскільки чинний КАС України визначає, що є заявою, клопотанням та запереченням.

Так, статті 166 та 167 КАС України містять чіткі вимоги до форми та змісту заяви, клопотання і заперечення. Проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що вимога, яка міститься у відзиві за правовою природою не є ані клопотанням, ані заявою, ані запереченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Суд наголошує, що оскільки зазначена вимога, заявлена представником відповідача у відзиві на позов, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 167 КАС України, то вона залишається без розгляду.

Повернення в даному випадку виконати фактично неможливо, оскільки зазначена вимога міститься в процесуальному документі відзиві на позов.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Титан» з питання дотримання термінів сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість (далі - ПДВ), встановлено порушення пп. 57. 1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) (акт перевірки від 21.10.2019 № 62/20-40-53-04-09/30588785).

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Титан» в порушення вимог Кодексу протягом граничних строків не сплачено узгоджені суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість по податковим деклараціям, а саме: за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року та січень 2019 року на загальну суму 497621,60 грн.

На підставі вказаних висновків Головним управлінням ДПС у Харківській області складено податкові повідомлення-рішення від 15.11.2019 №, яким зобов`язано позивача сплатити штраф у сумі 350755,18 грн та № , яким зобов`язано позивача сплатити штраф у сумі 292813,96 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення 02.01.2020 оскарженні позивачем до ДПС України.

Рішенням від 28.01.2020 № 3481/6/99-00-08-05-05-06 ДПС України продовжило строк розгляду скарги ТОВ "Титан" до 07.03.2020 включно.

Рішенням заступника голови ДПС України від 05.03.2020 № 8484/6/99-00-08-05-05-06 скарга ТОВ "Титан" залишена без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними податковими-повідомленнями рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі приписи норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.1. ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно з п. 76.1. ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (п. 76.2. ПК України).

Згідно з п. 86.2. ПК України За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У свою чергу, положеннями п. 86.7. ПК України передбачено, що У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Згідно з п. 86.8. ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Судом встановлено, що позивач отримав 25.10.2019 акт перевірки від 21.10.2019 № 62/20-40-53-04-09/30588785, вказане не заперечується сторонами у справі.

Останнім днем подання заперечень є 08.11.2019.

Позивач направив 08.11.2019 до ГУ ДПС у Харківській області за вих. № 08/11 заперечення на акт перевірки від 21.10.2019 № 62/20-40-53-04-09/30588785 засобами поштового зв`язку, що підтверджується накладною Укрпошти № 616 від 08.11.2019. Тобто, вказані заперечення подані відповідачем в межах строку, передбаченого п.86.7 ст.86 ПК України.

При цьому відповідно до листа ГУ ДПС у Харківській області від 15.11.2019 № 968/10/20-40-53-04-15 відповідач залишив вказані вище заперечення без розгляду у зв`язку отриманням контролюючим органом заперечень після строку, визначеного п. 86.7 ст.86 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не розглянуті вказані вище заперечення на акт перевірки, оскільки позивачем дотримано приписи п.86.7 ст. 86 ПК України.

Таким чином, позивач був позбавлений можливості подати заперечення проти висновків актів перевірок, спірні рішення прийняті до спливу строку подачі позивачем заперечень проти висновків актів перевірок, а відтак оскаржувані рішення прийняті без дотримання вимог п. 86.7. та р. 86.8 ПК України, а саме прийняті з порушенням встановлених правил та процедур, прийняті передчасно - без дотримання права позивача на подачу та розгляд його заперечень, що є передумовою прийняття спірних рішень, у зв`язку з чим є такими, що прийняті з порушенням закону, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню, як передчасно прийняті.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 15.01.2019 по справі 826/3576/15.

За приписами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень свідчить про наявність підстав для їх скасування.

Щодо змісту виявлених контролюючим органом порушень, на підставі яких позивачу донараховано штрафні санкції, суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.09.2018 у справі №809/1337/17, у площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного.

Контролюючим органом у відзиві на позов вказано, що відповідно до приписів п.87.9 ст. 87, п.131.2 ст.131 ПК України кошти, які сплачувались ТОВ "Титан", зараховувались в рахунок погашення податкового боргу з урахуванням черговості його виникнення, однак при цьому відповідач не спростовує твердження позивача щодо того, що своєчасно сплачені ним кошти за самостійно задекларованими податковими зобов`язаннями зараховувались в рахунок погашення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями, стосовно яких тривала процедура судового оскарження.

З інтегрованої картки платника податків судом встановлено, що 22.11.2018 контролюючим органом відображено нарахування 336 961,05 грн штрафу за податковим повідомленням-рішенням № від 30 серпня 2018 року, при цьому кошти, які сплачував позивач, зараховувались на погашення боргу за вказаним податковим повідомленням-рішенням, окрім того, також здійснено відображення штрафної санкції (10%) за несвоєчасну сплату штрафу за цим рішенням.

Аналогічно 02.01.2019 відображено в інтегрованій картці платника нарахування 1 389 323,14 грн штрафу за податковим повідомленням-рішенням № від 13 грудня 2018 року та здійснено зарахування коштів в рахунок погашення вказаної суми.

При цьому податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 30 серпня 2018 року про нарахування 336961,05 грн штрафу оскаржено позивачем в адміністративному та судовому порядку, та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі № 520/10852/18 скасовано; податкове повідомлення-рішення № від 13 грудня 2018 року також оскаржено в адміністративному та судовому порядку та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі № 520/2305/19 скасовано.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Тобто, контролюючий орган здійснював зарахування коштів, сплачених платником податків, в рахунок погашення податкового боргу за сумою, визначеною податковими повідомленнями-рішеннями, щодо яких тривала процедура оскарження, всупереч приписам п.56.18 ст.56 ПК України.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що сума штрафних санкцій, визначена контролюючим органом у оскаржуваних рішеннях, обчислена без урахування вищенаведених обставин, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями розрахунків штрафних санкцій до податкових повідомлень-рішень та інтегрованої картки платника податків.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, повноваження відповідача щодо відображення сум податкових зобов`язань та спати їх за відповідними платіжними дорученнями в інтегрованій картці платника податків, а також розрахунку штрафних санкцій за порушення стоків сплати таких грошових зобов`язань є дискреційними повноваженнями контролюючого органу, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій.

При цьому суд зважає на важливість дотримання принципу належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, тобто наявність у органу влади дискреційних повноважень у певній сфері не повинно означати його свавілля при реалізації цих повноважень, зокрема, щодо недотримання приписів п.56.18. ст.56 ПК Уккраїни, а навпаки накладає на такий орган додатковий обов`язок щодо обґрунтування обраного ним способу дії з урахуванням критеріїв добросовісності, розсудливості, безсторонності тощо.

З урахуванням встановлених у справі обставин щодо недотримання відповідачем ані процедури винесення оскаржуваних рішень, ані правильності визначення розміру донарахованих позивачу штрафних санкцій за умови недотримання контролюючим органом приписів ст.56 та ст.87 ПК України при зарахуванні оплати позивачем його податкових зобов`язань свідчить про протиправність податкових повідомлень - рішень № та № від 15 листопада 2019 року та, як наслідок, їх скасування.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИТАН" (вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № та № від 15 листопада 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИТАН" (вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036, ) витрати на сплату судового збору у сумі 9653 (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн 54 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 28 січня 2021 року.

Суддя О.Г. Котеньов