Справа № 580/207/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2021 року Справа № 580/207/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду заяву акціонерного товариства «Сбербанк» про відвід судді у адміністративній справі №580/207/20

за позовом акціонерного товариства «Сбербанк» (вул. Володимирська, 46, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи в )

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (просп. Хіміків, 50, м. Черкаси,18018)

про визнання протиправною та скасування постанови, прийняв ухвалу.

15.01.2020 АТ «Сбербанк», звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, просив: визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про закінчення виконавчого провадження від 27.12.2019 ВП № 32447173.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі №580/207/20 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі № 580/207/20 апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сбербанк» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі за позовом акціонерного товариства «Сбербанк» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови залишено без задоволення, рішення Черкаського окружного адміністративного суду - без змін.

Постановою Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 580/207/20 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» задоволено: рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі №580/207/20 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Суд, отримавши справу для нового розгляду вирішує її у порядку, встановленому чинним процесуальним законодавством з правами, визначеними для суду відповідної інстанції та юрисдикції. Розгляд справи починається спочатку.

У зв`язку з тим, що позовну заяву було подано без дотримання вимог статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зазначено, що недоліки можуть бути усунуті шляхом надання: нової редакції позовної заяви із зазначенням: реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта представника позивача; ідентифікаційного коду юридичної особи в ЄДРПОУ належного відповідача; обґрунтування, яке право позивача порушено відповідачем з огляду на критерії частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у контексті обґрунтування змісту і характеру спірних правовідносин; третіх осіб, на права або інтереси яких може вплинути рішення у даній справі; доказів на підтвердження обґрунтування позовних вимог. Ухвалою від 11.01.2021 продовжено строк залишення позовної заяви без руху. Ухвалами зазначалось, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом надання: нової редакції позовної заяви із зазначенням: ідентифікаційного коду юридичної особи в ЄДРПОУ належного відповідача; обґрунтування, яке право позивача порушено відповідачем з огляду на критерії частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у контексті обґрунтування змісту і характеру спірних правовідносин.

25.01.2021 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява акціонерного товариства «Сбербанк» від 21.01.2021 про відвід судді у справі № 580/207/20.

У обґрунтування підстав для відводу позивачем зазначено, що під час першого розгляду справи суди трьох інстанцій дійшли висновку про відповідність позову вимогам законодавства, проте суддя дійшла висновку про невідповідність позовної заяви вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, що (на думку позивача) створює перешкоди у доступі до правосуддя.

Позивач зазначає, що самостійного коду ЄДРПОУ відповідач немає, особа відповідача визначена, у тому числі на підставі рекомендацій, зазначених у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 501/1397/17. Вимоги про необхідність зазначення реквізитів представника банку є перешкодами у доступі Банку до правосуддя. Позивач правильно зазначив особу, яка є відповідачем у даному спорі, суд у разі незгоди міг і повинен був замінити (за згодою Банку) відповідача на іншого.

Позивач, посилаючись на кодекс суддівської етики, Бангалорські принципи поведінки суддів, Висновки № 3 Консультативної ради європейських суддів, пункт 1 статті 6 ЄКПЛ просить відвести суддю Л.В. Трофімову від розгляду справи.

Вирішуючи подану заяву, суд зазначає про таке.

Згідно частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-37 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими самими підставами може бути заявлено відвід судді учасниками справи.

Частиною 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя належить відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи). До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина 3 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що у заяві про відвід від 21.01.2021 (надійшла до суду 25.01.2021), поданої до відкриття провадження у справі, не зазначено пункту, частини та статті Кодексу адміністративного судочинства України, як підстави для відводу.

Частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно частини 3 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Частиною 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Заявлений відвід вирішується у порядку, визначеному статтею 40 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід у порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. Відповідно до пункту 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання у справі.

Позивачем не конкретизовано, яка саме обставина, визначена якою саме частиною (пунктом) статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, на його думку, свідчить про наявність підстав для відводу.

Суддя Л.В. Трофімова не брала участь у даній справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, не надавала правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи у цій чи іншій справі; не заінтересована прямо чи опосередковано у результаті розгляду справи; не є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і належить відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, що можуть викликати сумнів у неупередженості. Для того, що б ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Європейський суд з прав людини зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справах: Biluha проти України від 09.11.2006, №33949/02; Fey проти Австрії, від 24.02.1993, №255; Wettstein проти Швейцарії, №33958/96).

Вирішення питань про застосування чинного законодавства є правом судді у провадженні якого знаходиться справа. Результат вирішення процедурних питань не може свідчити про упереджене ставлення судді відповідно до позивача чи відповідача, інших учасників судового процесу, позаяк наявність чи відсутність підстав для відводу судді не може ставиться у залежність від результату застосування судом норм чинного законодавства.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, що застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. У разі якщо під час прийняття позовної заяви будуть виявленні обставини, що свідчать про недодержання позивачем вимог, передбачених законом для звернення до суду, і які перешкоджають відкриттю провадження у справі, суддя залишає позовну заяву без руху. Частиною 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Постановою Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 580/207/20 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» задоволено: рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі №580/207/20 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Суд, отримавши справу №580/207/20 для нового розгляду, після скасування постановою Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 580/207/20 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 встановив, що позовну заяву подано без дотримання вимог статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та прийняв ухвалу від 08.12.2020 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою зазначалось, що відповідно до частини 6 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України стосовно представника. У позові зазначено, що представник позивача немає коду, проте згідно з пунктом 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві необхідно зазначати, зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер та серію паспорта для фізичних осіб - громадян України. Також зазначалось про недотримання вимог пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - не зазначено код ЄДРПОУ відповідача. У позові не обґрунтовано, яке право позивача порушено відповідачем з огляду на критерії частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у контексті обґрунтування змісту і характеру спірних правовідносин. Ухвалою від 08.12.2020 зазначалось, що у позові не визначено у якості третіх осіб посадову особу, якій повернуто виконавчий напис від 26.04.202012 № 189, боржника за ВП № 32447173.

04.01.2021 позивачем у порядку усунення недоліків подано позовну заяву у новій редакції у якій, зокрема зазначено: згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. ДВС, якби діяв неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинив виконавчі дії (стаття 18) міг і повинен був направити відповідну вимогу приватному нотаріусу (особі, що вчиняла виконавчий напис), однак і цього не зробив. У новій редакції позову зазначено, що всупереч частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України ДВС не вчиняв необхідні дії у рамках своїх повноважень, що обумовило помилкове і передчасне прийняття оскаржуваної постанови: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. ДВС порушила всі вищенаведені положення. У новій редакції позовної заяви зазначено, що у відповідача немає коду ЄДРПОУ, проте відповідач є складовою частиною Головного територіального Управління юстиції у Черкаській області () без надання відповідних доказів в обґрунтування такої структури відповідача.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 продовжено строк залишення позовної заяви без руху та зазначено, що позивачем у новій редакції позовної заяви не обґрунтовано, про які законні вимоги йдеться, стосовно кого і до кого - не обґрунтовано у контексті змісту і характеру порушеного права про яку «відповідну» вимогу йдеться на виконання якої саме норми права, у тому числі частини, пункту, абзацу такої норми права у контексті дій чи бездіяльності відповідача. У позові не зазначено підстав (з доказами на їх підтвердження) відповідно до змісту яких позивач дійшов висновку про не направлення «відповідної» вимоги приватному нотаріусу щодо якої процедури виконавчого провадження у часі і за колом осіб. У новій редакції позовної заяви не зазначено коду ЄДРПОУ визначеного відповідача та не повідомлено позиції позивача щодо наявності/відсутності підстав для заміни відповідача правонаступником.

25.01.2021 позивачем подано заяву про усунення недоліків на виконання ухвали від 11.01.2021.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, що містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень. Пунктом 1.5 Європейської хартії «Про статус суддів» (10.07.1998) зазначено, що суддя зобов`язаний підтримувати високий рівень компетентності, необхідний для вирішення справ у кожному конкретному випадку, позаяк від рішення судді залежать гарантії та права особи.

Відповідно до пункту 59 Висновку Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи з питання «Правосуддя та суспільство» зазначено, що юридичні поняття та норми можуть бути вичерпно пояснені цитуванням законодавства або судових рішень.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише у апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін у справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком реалізації права сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

У висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, що регулюють професійну поведінку суддів, зокрема з питання етики та безсторонності зазначено, що за загальним принципом повинні персонально бути повністю звільненими судді від відповідальності щодо претензій, що пред`являються їм у зв`язку із здійсненням ними функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду у визначенні чи застосуванні закону, повинні вирішуватися у апеляційному порядку.

У визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності судді позиція особи заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення матиме можливість вважати сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Заявником у заяві від 21.01.2021 (надійшла до суду 25.01.2021) не обґрунтовано фактів та обставин у контексті небезсторонності суду та не надано доказів на їх підтвердження щодо наявності у судді у справі № 580/207/20 прямого та/або опосередкованого інтересу та наявності інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у результаті розгляду справи № 580/207/20.

Заява не містить тверджень щодо обставин, що за об`єктивними критеріями виключали би участь судді у розгляді цієї справи відповідно до статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є можливістю для зловживань з боку недобросовісних учасників як механізм безпідставного затягування строків розгляду справи, впливу на суддю.

Заява про відвід від 21.01.2021 (надійшла до суду 25.01.2021) фактично мотивована незгодою позивача з процесуальними рішеннями (ухвалами про залишення позовної заяви без руху від 08.12.2020 та про продовження строку залишення позовної заяви без руху від 11.01.2021) і не містить очевидних ознак та доказів, що би підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді у результаті розгляду даної справи або наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді під час розгляду даної справи.

Дослідивши подану заяву, оцінивши наведені у ній доводи, суд дійшов висновку, що у заяві позивача викладено припущення, що не свідчать про: існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України; наявність обставин, встановлених статтею 37 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заяву про відвід судді належить визнати необґрунтованою.

Згідно частини 12 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 36, 39, 40, 59, 160, 161, 169, 241, 242, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованою заяву акціонерного товариства «Сбербанк» про відвід судді у адміністративній справі №580/207/20 за позовом акціонерного товариства «Сбербанк» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Заяву акціонерного товариства «Сбербанк» від 21.01.2021 (надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 25.01.2021 за № 2282/21) про відвід судді у адміністративній справі №580/207/20, передати для визначення судді, який буде здійснювати її вирішення, у порядку, визначеному частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і окремо не оскаржується.

Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.В. Трофімова