Справа № 480/2907/20
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 р.Справа № 480/2907/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача Сердюк О.В.

позивач Несмашний С.М.

представник відповідача Битюков Д.В.

представник відповідача Литвиненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 03.11.20 року по справі № 480/2907/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та на посаді, стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Сумській області № 537 від 23.04.2020, поновити його на службі на посаді начальника Великописарівського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що 07.04.2020 начальником УКЗ ГУНП в Сумській області виявлено факт перебування ОСОБА_1 на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння. За цим фактом наказом від 07.04.2020 призначено службове розслідування. У ході розслідування вивчено стан соціально-психологічного клімату у Великописарівському ВП, про що складено довідку. Факти, викладені у довідці також підтверджені письмовими поясненнями поліцейських, які вказали, що ОСОБА_1 , під час спілкування з підлеглими проявляє грубість, постійно використовує нецензурну лайку, часто роздратований, своїми висловлюваннями принижує честь і гідність поліцейських. Під час розслідування встановлено обставини, що обтяжують відповідальність позивача, а саме вчинення проступку повторно, до зняття попереднього стягнення у вигляді звільнення з посади. Вважає, що факти порушення службової дисципліни були встановлені, а тому наявні підстави для застосування до позивача стягнення у вигляді звільнення з посади, про що видано наказ № 537 від 23.04.2020.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представники відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просили скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач та його представник, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач проходив службу в органах Національної поліції. Остання посада перед звільненням - начальник Великописарівського відділення поліції Охтирського ВП ГУНП в Сумській області. Мав спеціальне звання майора поліції.

Наказом начальника ГУНП в Сумській області № 300 від 07.04.2020 призначено службове розслідування за фактом перебування ОСОБА_1 07.04.2020 на службі з ознаками алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 25-26).

Наказом начальника ГУНП в Сумській області від 23.04.2020 № 537 до позивача за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у вчиненні дій, які не відповідають високому званню поліцейського, підривають авторитет Національної поліції України, у використанні ненормативної лексики при спілкуванні з підлеглими, що принижує їх честь та гідність, не забезпечення сприятливого стану морально-психологічного клімату в колективі, що призвело до порушення Присяги працівника поліції, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, ч. 1, п.п. 1,2, 11 ч. 3 ст. 1, п.п. 2,6 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України , абз. 10 п. 1 р. II, абз. 1 п. 3 , абз. 3 п. 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 8).

Непогоджуючись із зазначеним наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що проведене службове розслідування не є повним та об`єктивним, висновки за його результатами відповідачем зроблено без докладного з`ясування обставин, що є порушенням прав позивача як особи, щодо якої таке службове розслідування проводиться, а тому відповідачем не доведено правомірності наказу № 537 від 23.04.2020 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина третя статті 59 Закону України "Про Національну поліцію").

Проходження служби в поліції регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону України "Про Національну поліцію").

Частиною 1 статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Обов`язки поліцейського визначені у частині першій статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до вимог якої поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно частин 2 та 3 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут Національної поліції України).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина 2 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина 6 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина 10 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Наказом МВС України від 07 листопада 2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Згідно з частиною 9 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:

1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;

3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією (частина 10 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до пункту першого розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (пункт перший розділу V Порядку №893).

Згідно з пунктами 1 та 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Отже, об`єктивне службове розслідування обов`язково повинно передувати звільненню, якщо поліцейського звільняють у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Службове розслідування має бути проведене із збиранням, перевіркою та оцінкою матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.

Письмові докази свідчать, що службове розслідування призначено відповідачем у зв`язку з виявленням факту перебування ОСОБА_1 на службі з ознаками алкогольного сп`яніння. Проте, з наказу від 23.04.2020 № 537 вбачається, що стягнення до позивача було застосовано за інший проступок. В свою чергу, відповідачем не надано доказів призначення службового розслідування обставин, що зазначені у наказі як підстава для звільнення позивача.

Згідно висновку за результатами службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Сумській області 23.04.2020, у ході проведення розслідування було вивчено стан соціально-психологічного клімату в підрозділі, який знаходиться у нестійкому діапазоні. Рейтинг ОСОБА_1 як керівника є негативним, він перекладає вирішення службових питань на підлеглих, байдужий до потреб особового складу, здійснює негативний вплив на атмосферу у колективі. З пояснень працівників Великописарівського відділення поліції судом встановлено, що опитування проводилось у анонімній формі.

Колегія суддів зазначає, що опис висновків психологічного дослідження, наведений у висновку службового розслідування, не містить відомостей про факти, що відповідають ознакам дисциплінарного проступку, передбачених статтею 12 "Дисциплінарний статут Національної поліції України". Опис викладено загальними фразами, без зазначення у чому саме полягали порушення позивача, коли та за яких обставин їх вчинено.

Відповідачем не надано до суду довідку, складену за результатами психологічного дослідження, з мотивів обмеження доступу до неї з грифом "Для службового користування".

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено виявлення під час психологічного дослідження фактів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарних проступків.

Відповідно до висновку службового розслідування нетактовна поведінка ОСОБА_1 у спілкуванні з підлеглими, використання ним ненормативної лексики, розмови на підвищених тонах, використання висловлювань, що принижують честь та гідність підтвердили поліцейські Великописарівського ВП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

З доданих до матеріалів службового розслідування пояснень ОСОБА_2 від 07.04.2020, складених ним власноручно, вбачається, що ним не було повідомлено про використання ОСОБА_1 ненормативної лексики при спілкуванні з ним та ОСОБА_16 на посту в ніч на 07.04.2020 та у службовому кабінеті (а.с. 36-37). При цьому ОСОБА_16 у поясненнях від 10.04.2020 повідомив, що ОСОБА_1 при спілкуванні з ними у ніч на 07.04.2020 застосовував нецензурну лайку в присутності медичного працівника, працівника ДСНС та свого знайомого на прізвище ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 72-73).

Слід відзначити, що суперечності у поясненнях цих осіб дисциплінарною комісією не усунуто, перевірка їх, зокрема шляхом отримання пояснень осіб, на яких вказав ОСОБА_16 , не проводилась.

ОСОБА_4 у власноручно складених поясненнях зазначив, що 07.04.2020 позивач телефонував на внутрішній службовий телефон, у розмові застосовував нецензурну лайку (т. 1 а.с. 42). У ході службового розслідування не було встановлено чи спілкувався у цей час позивач телефоном з підлеглими та з ким саме.

Пояснення інших із зазначених осіб складені 10.04.2020, не були виготовлені ними власноручно, є майже ідентичними за змістом та містять лише згадування про нетактовну, грубу поведінку, використання у спілкуванні ненормативної лексики ОСОБА_1 . При цьому не містять будь-яких відомостей про час, місце, обставини вчинення позивачем таких дій (т. 1 а.с. 43-53, 56-71). Висновок службового розслідування не містить інформації, що такі пояснення комісією були перевірені та встановлені конкретні факти порушення позивачем службової дисципліни.

Допитаний у судовому засіданні суді першої інстанції в якості свідка інспектор кадрового забезпечення Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_18 пояснив, що йому не відомо про факти використання ОСОБА_1 ненормативної лексики у спілкуванні з підлеглими, від працівників у зв`язку з цим скарг не надходило.

Допитаний у судовому засідання у якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що у ніч на 07.04.2020 при перевірці несення служби ним та ОСОБА_16 ОСОБА_1 ненормативної лексики не застосовував. У спілкуванні з ним позивач взагалі ніколи таких дій не вчиняв та грубощів не допускав. У відділі були балачки про таку поведінку, але ніяких конкретних фактів вказати не може.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 також пояснив, що у ніч на 07.04.2020 дійсно був присутнім під час перевірки ОСОБА_1 посту на в`їзді до населеного пункту. Позивач робив зауваження поліцейським за неналежне несення служби, але при цьому нецензурної лайки не використовував.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_16 підтвердив надані ним під час службового розслідування пояснення про використання ОСОБА_1 нецензурної лайки на посту в ніч на 07.04.2020. При цьому у судовому засіданні надав пояснення, що суперечать поясненням інших осіб та поясненням самого свідка. Так, повідомив, що 07.04.2020 змінився з чергування, а ОСОБА_1 викликав його разом з ОСОБА_2 через добу, тобто 09.04.2020, а не 07.04.2020, як зазначено у письмових поясненнях. Пояснення ОСОБА_16 , в частині нецензурної лайки позивача спростовуються поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_19 . Останній, на відміну від ОСОБА_2 та ОСОБА_16 , не є підлеглим позивача та не перебуває у будь-якій залежності від нього.

Допитані у якості свідків працівники Великописарівського ВП ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пояснили, що у їх присутності ОСОБА_1 ненормативну лексику при спілкуванні з підлеглими не використовував та їм про такі факти не відомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що іноді чув ненормативну лексику від ОСОБА_1 . Вважає, що це пов`язано з характером служби у поліції, яка відрізняється сильним емоційним, нервовим навантаженням та відповідальністю. Як образу чи приниження не сприймав. У його присутності позивач подібним чином ні з ким не спілкувався і про такі факти свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що при спілкуванні з ним позивач допускав грубощі нецензурну лайку, але коли саме та за яких обставин це відбувалось, якими доказами може бути підтверджено не повідомив. Свідків цьому ніколи не було. Чув що з іншими особами також поводиться грубо, але не пам`ятає про кого саме таке чув, за яких обставин та коли такі події відбувались. Ні сам, ні інші особи зі скаргами на таку поведінку не зверталися.

Аналогічні пояснення надані свідком ОСОБА_15 , який також повідомив, що підтвердити ці обставини ніяким чином не може, свідків нетактовної поведінки ОСОБА_1 не було.

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що під час нарад заперечувала позивачу та намагалась захищати дільничних офіцерів. ОСОБА_1 підвищував тон та допускав вживання ненормативної лексики. Також про нетактовну поведінку ОСОБА_1 на нарадах та при особистому спілкуванні надали пояснення свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . Пояснили, що так позивач поводився на спільних нарадах. У більшості по відношенню до працівників блоку превенції. При цьому будь-яких більш докладних пояснень щодо часу та місця вчинення таких дій не надали. В свою чергу ОСОБА_9 , як керівник блоку превенції, у своїх поясненнях підтвердив, що ОСОБА_1 вимагав покращення роботи дільничних офіцерів, підвищення якості та показників їх роботи. Сам ОСОБА_9 неодноразово повідомляв позивачу, що окремі дільничні офіцери, зокрема ОСОБА_16 та ОСОБА_12 не мають бажання виконувати свою роботу. Також повідомив, що практично кожного місяця когось з працівників блоку позбавляли премії, у тому числі і самого свідка. Пояснення цих осіб про використання позивачем ненормативної лексики на нарадах спростовуються поясненнями інших свідків, зокрема ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 .

Колегія суддів зазначає, що відповідачем при складанні висновку службового розслідування були використані лише пояснення тих осіб, що надали пояснення про грубу та нетактовну поведінку позивача. При цьому частина з них були спростовані цими особами при допиті їх у судовому засіданні першої інстанції в якості свідків. Пояснення інших осіб, які не підтвердили такі факти до уваги дисциплінарною комісією взагалі не брались. У висновку відсутні відомості про вжиття заходів для усунення суперечностей у поясненнях підлеглих позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 21 ч. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

З наведеної норми вбачається, що законом встановлено часовий проміжок для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень. Після закінчення зазначених термінів стягнення не може бути застосоване навіть у випадку встановлення факту вчинення поліцейським діяння, яке має ознаки дисциплінарного проступку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що встановлення часу вчинення проступку при проведенні службового розслідування є обов`язковим. Однак, відповідач обов`язок з`ясування цих обставин не виконав. Наказ, який оскаржується позивачем, а також висновок за результатами службового розслідування не містить відомостей про час вчинення діянь, які відповідачем визнано дисциплінарним проступком. За таких обставини неможливо вирішити питання про дотримання строків притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Висновок службового розслідування взагалі не містить детального опису вчинених позивачем дій, визнаних порушенням службової дисципліни, обставин їх вчинення, причин та умов.

Такі дії відповідача не відповідають встановленим ст. 14 Статуту завданням службового розслідування: своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди, підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що проведене службове розслідування не є повним та об`єктивним, висновки за його результатами відповідачем зроблено без докладного з`ясування обставин, що є порушенням прав позивача як особи, щодо якої таке службове розслідування проводиться.

Відповідно до вимог ст. 18 ч.ч. 1,2 , 6, 7, 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України Про захист персональних даних, Про держану таємницю та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою. У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Представником поліцейського може бути адвокат, повноваження якого підтверджені копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером та копією договору із представником. Представник користується правами поліцейського, щодо якого проводиться службове розслідування, крім прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо поліцейським і не може бути доручена представнику, а також користується правами з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України Про захист персональних даних, Про держану таємницю та іншими законами, з моменту надання дисциплінарній комісії підтвердних документів. Аналогічні права особі, щодо якої проводиться розслідування, надані Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

Враховуючи обсяг та зміст прав такого поліцейського, колегія суддів приходить до висновку, що їх реалізація можлива лише за умови не лише повідомлення про сам факт призначення розслідування, а й розкриття змісту питань, що досліджуються, з моменту призначення розслідування. За інших обставин реалізація наданих законом прав не є можливою.

Як було зазначено, відповідачем призначено службове розслідування у зв`язку з виявленням факту перебування ОСОБА_1 07.04.2020 на службі з ознаками алкогольного сп`яніння. Службове розслідування фактів нетактовної поведінки позивача, використанні ним у спілкуванні з підлеглими ненормативної лексики не призначалось. ОСОБА_1 07.04.2020 та 10.04.2020 було запропоновано надати пояснення лише щодо перебування на службі в нетверезому стані, хоча вже 10.04.2020 підлеглими позивача надані пояснення про його нетактовну та грубу поведінку. Пояснення щодо цих обставин позивачу запропоновано надати лише 21.04.2020. Висновок службового розслідування складено 22.04.2020, а вже 23.04.2020 відповідачем видано наказ № 537 про звільнення ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 8, 34-35, 38-39, 76-77).

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо того, що нормативними актами не регламентовано моменту отримання пояснень, не встановлено обов`язку ознайомлювати з матеріалами службового розслідування та висновком за його результатами, а сам позивач не виявив бажання цього зробити, пояснення ж були відібрані лише 21.02.2020 у зв`язку з хворобою позивача, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 07.04.2020 до 17.04.2020, це підтверджується копією листка непрацездатності (т. 1 а.с.9). Відповідач таку обставину не вважав перешкодою для отримання від позивача пояснень 10.04.2020. За поясненням ОСОБА_1 , які не спростовані відповідачем ніякими доказами, незважаючи на перебування на стаціонарному лікуванні йому було наказано 10.04.2020 прибути для надання пояснень у м. Суми, що він і зробив. 21.04.2020 знову, як було наказано, прибув до ГУНП в Сумській області, де надав пояснення щодо використання у спілкуванні нецензурної лайки. Після цього за наказом прибув 23.04.2020 до кадрового підрозділу ГУНП в Сумській області для подальшого з`ясування обставин. Про завершення службового розслідування повідомлено не було. У цей же день після його повернення до місця служби, близько 18 години до відділення прибула група осіб з ГУНП в Сумській області та вручила наказ про звільнення.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів того, що позивач до 21.04.2020 був обізнаний про проведення розслідування обставин, які стали підставою для його звільнення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими твердження ОСОБА_1 про те, що відповідачем при проведенні службового розслідування не забезпечено можливості реалізації наданих законом прав, зокрема на правничу допомогу. Також відповідачем не враховано перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 07.04.2020 до 17.04.2020 та обмеження у зв`язку з цим можливостей скористатися наданими законом правами під час службового розслідування. Такі порушення прав позивача суд вважає суттєвими.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірності наказу № 537 від 23.04.2020 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Крім того, суд зазначає, що до позивача застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Судом встановлено, що 23.04.2020 відповідачем на виконання наказу № 537 від 23.04.2020 видано наказ № 255 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби у поліції на підставі п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) ч. 1 ст. 77 закону України Про Національну поліцію (т. 1 а.с. 92). Цей наказ позивачем не оскаржується. Службові відносини позивача припинено саме у зв`язку з виданням наказу № 255о/с, що безпосередньо пов`язаний та виданий на підставі наказу № 537 від 23.04.2020, який суд вважає протиправним.

За таких обставин, на підставі ст. 9 ч. 2 КАС України для повного та ефективного захисту прав позивача суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати наказ № 255 о/с від 23.04.2020 в частині звільнення зі служби ОСОБА_1 .

За наведених обставин, суд першої інстанції правомірно поновив позивача на раніше займаній посаді з моменту звільнення зі служби в поліції, та відповідно до приписів частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України розрахував суму його грошового забезпечення, яка підлягає стягненню за час вимушеного прогулу в розмірі 101143 грн. 80 коп.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року по справі №480/2907/20 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року по справі № 480/2907/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 28.01.2021 року