Справа № 946/9075/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 946/9075/19
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Цандура М.Р.,

представника апелянта/відповідача Коліогла П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (правонаступника Головного управління ДФС в Одеській області) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року (суддя Єфіменко К.С., м. Одеса, повний текст рішення складений 02 жовтня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання вимоги про сплату боргу незаконною,-

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просив визнати незаконною вимогу Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-824-23 від 20.11.2018 року, посилаючись на її протиправність.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ізмаїльської ОДПІ ДФС в Одеській області №Ф-824-23 від 20.11.2018 року. Стягнуто на користь позивача судові витрати за сплату судового збору у розмірі 840,80 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням Головне управління ДПС в Одеській області, яке є правонаступником Головного управління ДФС в Одеській області, подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до адміністративного суду, оскільки про реєстрацію підприємницької діяльності на своє ім`я дізнався ще у листопаді 2012 року, однак не вчинив жодних дій щодо анулювання підприємницької діяльності. Податковий борг позивача почав формуватись з 09.02.2018 року, тому контролюючий орган правомірно виніс податкову вимогу, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків за 2018 рік.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника апелянта/відповідача ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 22 січня 2019 року звернувся до Ізмаїльського ВП ГУНП про те, що невідома особа використала втрачені їм документи та зареєструвала на його ім`я підприємницьку діяльність, в результаті чого по несплаті податків 16.01.2019 року до нього надійшла вимога про сплату боргу від 20.11.2018 №Ф-824-3 на суму 15819,54 грн.

Постановою слідчого від 07.02.2019 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 9-10).

Із зазначеної Постанови вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що 19 серпня 2011 року Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області порушена кримінальна справа №74 за фактом крадіжки майна ОСОБА_1 та паспорта громадянина України на його ім`я. Після чого, 05.09.2012 ОСОБА_1 отримав новий паспорт громадянина України. У 2014 року ОСОБА_1 із Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області отримав податкову вимогу про сплату боргу, у зв`язку з чим звернувся до Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів за роз`ясненнями. В Ізмаїльськом ОДПІ Качанова Є.В. повідомлено, що він з 26 листопада 2012 року знаходиться на обліку в ОДПІ як фізична особа - підприємець. Оглянув особисту справу, ОСОБА_1 побачив, що всі документи у даній справі оформлені на його паспорт, який був вкрадений, про що повідомив працівників Ізмаїльської ОДПІ. Крім того, він пред`явив послужну книжку моряка та закордонний паспорт, у яких зафіксовано, що в період з 12.09.2012 року до 01.02.2013 року, тобто в момент відкриття підприємницької діяльності, він був за межами території України, тому ніяк не міг зареєструватися як підприємець. З метою з`ясування обставин Ізмаїльським ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області до ГОВ Білгород-Дністровської ОДПІ було надіслано листа №1513/7/15-02/17 від 11.02.2014 для вжиття заходів згідно з чинним законодавством, що також підтверджено листом від 06.03.2014 №2544/К/15-02-17 (а.с. 5).

Також, у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського ОДПІ із заявою про скасування вимоги про сплату боргу від 20.11.2018 №Ф-824-3.

Листом ГУ ДПС в Одеській області від 09.12.2019 №5756/8/15-32-52-09-05 ОСОБА_1 було повідомлено, що заява про скасування вимоги не може бути розглянута контролюючим органом, якій видав відповідний документ.

Зазначені обставини зумовили ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення та скасовуючи оскаржену вимогу податкового органу суд першої інстанції, виходячи з головних засад (принципів) адміністративного права, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , визнав протиправною та скасував податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від Ф-824-23 від 20.11.2018 року.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон 2464-VI), про що зазначено в його преамбулі.

Відповідно до пункту частини першої статті 1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З урахуванням статті другої, абзацу четвертого частини першої статті 4 Закону №2464-VI, дія цього закону поширюється на фізичних осіб-підприємців, які обрала спрощену систему оподаткування.

Згідно з пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Частиною четвертою статті 25 Закону №2464-VI (у редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі Інструкція №449).

Згідно з пунктом 3 розділу VІ Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється відповідачем, заборгованість по єдиному внеску на суму 15819,54 грн. виникла у позивача в у зв`язку із реєстрацією його у грудні 2012 року як фізичної особи-підприємця на підставі документів, що були вкрадені у листопаді 2018 року. До того, на час реєстрації ОСОБА_1 знаходився поза межами України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повідомив Ізмаїльське ОДПІ про зазначені факти, його звернення було перенапралено до Білгород-Дністровського ОДПІ для вжиття відповідних заходів. Проте, докази про вжиті заходи відповідачем до суду надано не було.

Слід наголосити, що за приписами статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, і частина четвертої статті 242 КАС України встановлює, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналізуючи наведені норми законодавства у сукупності з обставинами справи, колегія суддів дійшла переконання, що оскаржена у даній справі вимога не відповідає критеріям правомірності встановлених частиною другою статті 2 КАС України, зокрема обґрунтованості (прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття), добросовісності, розсудливості та пропорційності (без дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення).

Враховуючи, що позивач наголошує на тому, що фактично не здійснював підприємницьку діяльність, а лише рахується СПД завдяки протиправним діям невідомих осіб, про що завчасно повідомлений відповідач-податковий орган, який не вчинив жодних дій щодо усунення негативних для позивача наслідків, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування як протиправної вимоги про сплату боргу (недоїмки) Ізмаїльської ОДПІ ДФС в Одеській області №Ф-824-23 від 20.11.2018 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач з 2012 року не здійснив жодних дій щодо анулювання підприємницької діяльності, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що він повідомив податковий орган про те, що він протиправно зареєстрований як СПД.

Твердження апелянта, що позивач пропустив річної строк звернення до адміністративного суду, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що, отримавши зазначену вимогу, позивач одразу звернувся до правоохоронних органів, а в подальшому намагався її оскаржити в адміністративному порядку до Ізмаїльської ОДПІ, і отримавши у грудні 2019 року відповідь, в цей же місяць звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.

У зв`язку з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) Ізмаїльської ОДПІ ДФС в Одеській області №Ф-824-23 від 20.11.2018 року щодо позивача не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та прийнята без урахування усіх фактичних обставин, з порушенням його прав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов

Повне судове рішення складено 28 січня 2021 року.