Справа № 520/18972/2020
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
27 січня 2021 року № 520/18972/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_2 яка полягає у не здійсненні перерахунку ОСОБА_1 розміру грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 30 грудня 2017 року;

- зобов`язаги військову частину НОМЕР_2 (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 30 грудня 2017 року, здійснити виплату суми перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 02.03.2020 р. рішенням Харківського окружного адміністративного суду (Харківський ОАС ) № 520/13488/19 , його позовна заява до військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії була задоволена, рішення набрало законної сили 09.09.2020 р., а саме : визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо нарахування та не виплати ОСОБА_2 грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.12. 201.7 р; зобов`язано в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.12.2017 р..

Щомісячна додаткова грошова винагорода яку, він отримував в складі грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 30.12.2017 р. не була предметом дослідження під час розгляду вищевказаної справи.

29.10.2020р. в/ч НОМЕР_4 була нарахована на його картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» грошова компенсація додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік (далі грошова компенсація додаткової відпустки учаснику БД) у розмірі 9175 (дев`ять тисяч сто сімдесят п`ять) гривні 87 коп. за рішенням Харківського ОАС від 02.03.2020 р. по справі №520/13488/19 .

Але, грошова компенсація додаткової відпустки учаснику БД була нарахована в/ч НОМЕР_4 без урахування ЩДГВ яку він отримував в складі грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 30.12.2017 р.

Рішенням Харківського ОАС від 24.07.2019 р. справа №520/6239/19 яке набрало законної сили з 27.08.2019р. підтверджено, що ЩДГВ увійшла до складу його грошового забезпечення з якого була обчислена його пенсія, про що містяться офіційні відомості в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Дії військової частини НОМЕР_2 на думку позивача є протиправними, а тому він звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному та дослідивши надані до справи матеріали, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач, з 01.08.1992р. по 30.12.2017 р. проходив військову службу в Збройних силах України , яка є державною службою особливого характеру згідно ч. 1 ст.2 закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» де отримував грошове забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» .

Позивач є ветераном війни - учасником бойових дій і пенсіонером Міністерства оборони України .

16.12.2017р. наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 16.12.2017р. №194 його звільнено в запас відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням підпункту «ї» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням контракту).

Із списків військової частини НОМЕР_2 він , виключений 30.12.2017р. наказом командира в/ч НОМЕР_2 № 1 71 від 30.12.2017р..

Під час служби у в/ч НОМЕР_4 починаючи з 01.04.2013 р. по 30.12.2017 р. - по дату виключення із списків частини отримував в складі грошового забезпечення ЩДГВ згідно ПКМ України від 22.09.2010 р. № 889 (з змінами та доповненнями) та наказом Міноборони від 15.11.2010 р. № 595 (з наступними змінами) якою була затверджена Інструкція про розміри і порядок виплати ЩДГВ військовослужбовцям ЗС України

Доказами того що позивач отримував ЩДГВ станом на день звільнення з військової служби 30.12.2017 р. є :копія наказу № 171командира в/ч НОМЕР_2 по стройовій частині від 30.12.2017р. про виключення позивача зі списків в/ч НОМЕР_2 підтверджено що він отримував ЩДГВ у розмірі 60% грошового забезпечення з 01 по 30.12.2017р.;копія грошового атестата який є документом сурової звітності, серія ЗУ № 338827, виданої в/ч НОМЕР_2 в розділі 4.

Щомісячні додаткові види грошового забезпечення у пп. 4.3 підтверджують, що позивач отримував ЩДГВ в розмірі 60% місячного грошового забезпечення до 30.12.2017р.

Рішенням Харківського ОАС від 24.07.2019 р. справа №520/6239/19, яке набрало законної сили з 27.08.2019р. підтверджено, що ЩДГВ увійшла до складу його грошового забезпечення з якого була обчислена його пенсія.

04.11.2020р. позивач направив заяву у в/ч НОМЕР_2 в якій просив в/ч НОМЕР_2 належним чином виконати рішення Харківського ОАС від 02.03.2020р. у справі № 520/13488/19, перерахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, обчислюючи грошове забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 30.12.2017р. і здійснити виплату суми перерахунку.

02.12.2020р. позивач отримав відповідь від в/ч НОМЕР_2 від 19.11.2020р. №7264, в якій вказано, що за результатами розгляду повідомляємо, що відповідно до п. 7 наказу Міноборони № 595 від 15.11.2010 року, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразовим додаткових видів грошового забезпечення .

Але позивач вважає що в/ч НОМЕР_2 не належним чином виконало вищевказане рішення суду, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Суд вказує, що відповідно до пунктів 1,2 статті 9 закону України від 20 грудня 1991 року №2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 закону №2011-ХІІ , постанови КМ України від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» ( далі - постанова №1294) та п. 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам яка затверджена наказом Міноборони від 11.06.2008р. № 260 та зареєстрована в Мін`юсті 14.07.2008 р. за № 638/15329 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Частиною 4 статті 9 даного закону №2011-XII визначено, що розмір грошового забезпечення встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. 2 п. 1 ПКМ України від 22.09.2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» зі змінами та доповненнями (далі - постанова №889) військовослужбовцям ЗСУ встановлено ЩДГВ в наступних розмірах: з 01.04.2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 % місячного грошового забезпечення; з 01.09.2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 % місячного грошового забезпечення; з 01.01. 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 % місячного грошового забезпечення; з 01. 04.2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 % місячного грошового забезпечення; з 01.07.2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Наказом Міноборони від 15.11.2010 р. № 595 (із наступними змінами) затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати ЩДГВ військовослужбовцям ЗС України ..

Цією Інструкцією ЩДГВ не включено до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 8), а командиру військової частини надано право зменшувати розмір ЩДГВ лише за порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники в командирській, бойовій та мобілізаційній підготовці; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки, озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб (пункт 10). При цьому постанова №889 та Інструкція не містять положень, які би передбачали можливість не виплачувати ЩДГВ навіть у разі допущення військовослужбовцем перелічених дисциплінарних порушень.

Судом встановлено, що починаючи з квітня 2013 р. позивач, щомісячно отримував ЩДГВ, встановлену постановою №889, з якої щомісячно утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2.6%.

Доказами того, що позивач отримував ЩДГВ станом на день звільнення з військової служби 30.12.2017 р. є :копія наказу № 171командира в/ч НОМЕР_2 по стройовій частині від 30.12.2017р. про виключення позивача зі списків в/ч НОМЕР_2 підтверджено що він отримував ЩДГВ у розмірі 60% грошового забезпечення з 01 по 30.12.2017р. ; копія грошового атестата який є документом сурової звітності, серія ЗУ № 338827, виданої в/ч НОМЕР_2 , в розділі 4.

Щомісячні додаткові види грошового забезпечення у пп. 4.3 підтверджено, що він отримував ЩДГВ в розмірі 60% місячного грошового забезпечення до 30.12.2017р.

Суд вказує, що чинним законодавством України, яке регулює соціальне та пенсійне забезпечення військовослужбовців ЗС України, передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні та інші виплати які обчислюються від грошового забезпечення.

Зазначена позиція позивача узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.05.2019 року у справі №820/5285/17.

Таким чином , ЩДГВ яка була включена за рішенням судів до складу його грошового забезпечення з якого була обчислена його пенсія повинна враховуватися і в грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015року по 2017 рік, виходячи з його грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.12.2017р., яка була виплачена за рішенням Харківського ОАС від 02.03.2020 р. по справі №520/13488/19 без урахування ЩДГВ.

Вказане повністю кореспондується з висновком Верховного Суду викладеному в постанові від 10.05.2019р. справа №820/5285/17 .

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_2 яка полягає у не здійсненні перерахунку ОСОБА_1 розміру грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 30 грудня 2017 року;

Зобов`язаги військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 30 грудня 2017 року, здійснити виплату суми перерахунку.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.В.Зінченко