Справа № 160/15922/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
30.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , в переведенні на пенсію по втраті годувальника після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; та визнати за позивачем право на отримання пенсії по втраті годувальника;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , пенсію по втраті годувальника після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до вимог чинного законодавства з розрахунку 50% розміру пенсії, розраховану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлому 15 червня 2019 року, з врахуванням даних викладених у довідці № 96 від 27.04.2004 року виданої АТФ "Укргаззбут" Спеціалізоване управління № 12, починаючи з 27 грудня 2019 року, тобто з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з відповідною заявою.
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії по інвалідності.
27.12.2019 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення її з пенсії по інвалідності, яку остання отримує, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за померлого чоловіка ОСОБА_2 та надала всі відповідні документи.
Позивач зазначає, що до матеріалів пенсійної справи надано нею усі можливі документи. Проте отримувати в АТФ «Укргаззбут» Спеціалізоване управління № 2 нову довідку про розрахунок заробітної плати ОСОБА_2 та копії первинних документів позивач не має змоги, оскільки відсутні посадові особи на підприємстві, про що свідчить акт перевірки наданого відділом контрольно-перевірочної роботи № 1 від 11.03.2020, на який, в свою чергу, посилається відповідач.
Проте в матеріалах пенсійної справи померлого чоловіка позивача знаходиться довідка № 96 від 27.04.2004 на підставі якої, на думку позивача, існують достатні підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника.
ОСОБА_1 вважає, що поведінка відповідача призводить до порушення її конституційного права на належний соціальний захист, а тому звернулась до суду з цим позовом.
Згідно розписки від 11.01.2020, представником відповідача отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками.
На час розгляду справи відповідачем не надано відзив на позовну заяву, не надано витребовувані судом належним чином завірені копії пенсійних справ, причини не відомі.
Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257-263 КАС України, а також з урахуванням того, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками лише 11.01.2021, тобто п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву у відповідача сплинув 26.01.2021, а тому повне судове рішення складено на наступний робочий день після спливу строку на надання відзиву.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером, у зв`язку із чим перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
27.12.2019 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та надала відповідні документи.
Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 6257 від 16.10.2019, захворювання ОСОБА_2 пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС призвело до смерті останнього.
Згідно посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_1 є дружина померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть якого пов`язана з Чорнобильської катастрофою.
В січні 2020 згідно заяви ОСОБА_1 від 27.12.2019 відповідачем був проведений перерахунок пенсії за матеріалами архівної справи померлого чоловіка без урахування довідки про заробіток № 96 від 27.04.2004 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На думку відповідача, переведення є недоцільним так як веде до зменшення розміру пенсії позивача. Відповідно до акту перевірки наданого відділом контрольно-перевірочної роботи №1 від 11.03.2020 проведення перевірки довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 96 від 27.04.2004 не є можливим у зв`язку з відсутністю посадових осіб на підприємстві.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При вирішенні спору суд виходить із того, що частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Статтею 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою.
Загальні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені в статті 36 Закону № 1058, відповідно до якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. При цьому згідно з п. 1 ч. 2 статті 36 Закону № 1058 непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Відповідно до ч. 3 статті 36 Закону № 1058 до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 38 Закону № 1058, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.
Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058 визначено, що переведення з одного виду пенсій на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Постановою Кабінету Miністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій,призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.
Порядком обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57, 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.
Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок про те, що отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що було призначено померлому годувальнику.
Як вже встановлено судом, померлий годувальник був учасником ліквідації аварії на ЧАЕС та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що пенсія померлому годувальнику розрахована з урахуванням заробітної плати, одержаної ним за роботу в зоні відчуження на підставі довідки від № 96 від 27.04.2004.
Згідно з абз.5 п.2.3, п.2.8 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастроф, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Розмір заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, встановлюється на підставі довідок про заробітну плату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 , досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, отримує пенсію по інвалідності, є особою з інвалідністю, а тому у розумінні приписів ч.2 ст.36 Закону №1058-ІV є непрацездатним членом сім`ї померлого ОСОБА_2 .
Частиною 9 ст. 80 КАС України передбачено, що уразі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої , зокрема, витребовувався доказ.
На час складання повного тексту рішення суду відповідачем не виконано ухвалу суду про витребування матеріалів пенсійних справ позивача та її померлого чоловіка.
Суд зауважує, що відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Отже, у розпорядженні позивача існують всі необхідні документи, зокрема, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог для здійснення призначення пенсії по втраті годувальника, а тому перерахування відповідачем пенсії без урахування довідки про заробіток № 96 від 27.04.2004 є таким що вчинене всупереч вимогам у вищезазначених нормах.
Суд також зауважує, що в рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Відповідно до п. п. 2, 4, 10 ч. ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
За правилами ч.ч.3-4 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Аналіз наведених норм доводить, що законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки.
Отже, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Суд зауважує, що відповідно до приписів пунктів 4.3 та 4.7 Порядку №22-1 відповідач в межах розгляду відповідних заяв та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, може прийняти два рішення:
- рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України;
- рішення про відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Оскільки пенсійним органом було фактично відмовлено у призначенні пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника лише на підставі недоцільності, що призведе до подальшого зменшення розміру пенсії, керуючись вищевикладеними висновками суду про протиправність дій відповідача з приводу перерахунку пенсії без урахування необхідних документів, які наявні у відповідача, а саме довідки № 96 від 27.04.2004, а отже інших варіантів поведінки, окрім як зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію по втраті годувальника після смерті її чоловіка, з врахуванням даних викладених у довідці № 96 від 27.04.2004 виданої АТФ "Укргаззбут" Спеціалізоване управління № 12, починаючи з дня звернення з відповідною заявою, відповідач не має.
З приводу позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права на отримання пенсії по втраті годувальника, суд зазначає, що відповідачем, згідно наданих доказів, не заперечувалось саме існування суб`єктивного права позивача на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Єдиною підставою для відмови слугувало, на думку відповідача, недоцільність такого призначення у зв`язку зі зменшенням розміру пенсії, право призначення пенсії під сумнів не ставилось. Отже позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, зважаючи, що відповідач не довів правомірність складеного ним рішення, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260, 261, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсію по втраті годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до вимог чинного законодавства з розрахунку 50% розміру пенсії, розраховану ОСОБА_2 , з урахуванням даних викладених у довідці № 96 від 27.04.2004 року виданої АТФ "Укргаззбут" Спеціалізоване управління № 12, починаючи з 27 грудня 2019 року, тобто з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з відповідною заявою.
В задоволенні іншій частині позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко