Справа № 215/1596/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2021 року м. Дніпросправа № 215/1596/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року (суддя Озерянська С.І.) у справі №215/1596/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, яка виявилась у порушенні правових позицій статей 3, 8, 19, 22, 33, 34, 46, 48, 68 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, яка виявилась у невинесенні за результатами розгляду звернення від 17.01.2020 року вх. С-36 рішення, постанови, тобто правового акту;

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, яка виявилась у невжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви від 17.01.2020 року вх. С-36 та зазначити закон вимоги якого порушено згідно статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- доказів сплати судового збору у розмірі 840,80 грн., або докази на підтвердження скрутного матеріального становища;

- належним чином завіреної копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху було направлено судом на адресу позивача, втім зазначене поштове відправлення повернулось до суду з відміткою причин невручення «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви до 31.08.2020 року.

Копію даної ухвали суду позивачем отримано 21.09.2020 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

25.09.2020 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від

ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження у справі після усунення недоліків, в якій останній, серед іншого, ставив питання про звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків у встановлений судом строк, повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви позивачеві. Позивач наполягає на тому, що у встановлений судом строк ним недоліки позовної заяви усунуто, у зв`язку з чим у суду були наявні підстави для відкриття провадження у справі. Крім цього, за позицією скаржника судом першої інстанції під час вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду не з`ясовані обставини щодо наявності у позивача пільг щодо сплати судового збору та належного майнового положення. Скаржник вказує на те, що має складний майновий стан та його річний дохід не дозволяє сплатити судовий збір у визначеному судом розмірі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, як вбачається з ухвали від 10.04.2020 підставами для залишення позовної заяви без руху стало те, що по-перше: позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви, а надані ним докази не є достатніми для звільнення позивача від такої сплати; по-друге: до матеріалів позовної заяви не долучено документу на підтвердження адміністративної дієздатності позивача (копії паспорта).

З такими підставами для залишення позовної заяви без руху, суд апеляційної інстанції в повній мірі не може погодитися, виходячі із наступного.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом першої інстанції вказано на те, що позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено документу на підтвердження своєї адміністративної дієздатності, а саме копії паспорта.

Втім, суд апеляційної інстанції зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено обов`язку надання особою доказів на підтвердження її адміністративної процесуальної дієздатності.

Тобто, неподання позивачем доказів на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності в даному випадку, не може розглядатись як недолік позовної заяви і бути перешкодою для реалізації особою конституційного права доступу до правосуддя.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтями 160, 161 КАС України не передбачено долучення до позовної заяви документів, що посвідчують особу підписанта.

Відповідно до частини 2 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Судом встановлено, шо адміністративний позов подано та підписано особисто позивачем ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач є неповнолітнім або недієздатним, тому на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав для сумніву в тому чи здатний позивач особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права і обов`язки.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає вимогу суду першої інстанції щодо надання позивачем до суду документу на підтвердження своєї адміністративної дієздатності (копії паспорта) необґрунтованою та безпідставною.

В той же час, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху щодо необхідності надання позивачем документу про сплату судового збору при зверненні до суду з позовною заявою.

Так, згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Досліджуючи матеріали позовної заяви, судом першої інстанції встановлено, що всупереч вимогам вищенаведеної норми, позивачем не долучено до позовної заяви документу про сплату судового збору. При цьому, ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку зі складним майновим станом.

За приписами частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Як слідує з наведених положень процесуального закону, та правильно зазначив суд першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд враховує майновий стан сторони. Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

На підтвердження своїх аргументів щодо складного майнового стану позивачем при зверненні до суду з позовною заявою надано довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради № 9693 від 21.10.2019 про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку і отримує компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи з жовтня 2017 року по вересень 2019 року, у сумі що не перевищує 33,73 грн. щомісячних виплат.

Разом з тим, вказана довідка не дає можливості оцінити повно та всебічно майновий стан позивача.

Зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачем, окрім довідки УПСЗН, жодних інших документів на підтвердження скрутного матеріального становища не надано, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про звільнення від сплати судового збору, поданої разом з позовною заявою.

Частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що при подачі позовної заяви ОСОБА_1 не дотримано вимог ст.161 КАС України в частині надання документу про сплату судового збору, у зв`язку з чим у суду першої інстанції були наявні правові підстави для залишення позовної заяви без руху.

25.09.2020 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження, в якій серед іншого, останній порушив питання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір належного до сплати судового збору перевищує 5 відсотків річного доходу.

До заяви позивач долучив довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради №4840 від 01.09.2020 р. про отримання щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 ..

Ніяких інших документів на підтвердження свого складного майнового стану позивач не надав. При цьому, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом першої інстанції наведено перелік документів, які могли б бути надані позивачем на підтвердження неможливості сплати судового збору.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Вирішуючи питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору, прийнявши до уваги аргументи поданої заяви, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що надана позивачем довідка УПСЗН не може бути належним доказом на підтвердження розміру річного доходу позивача - фізичної особи за весь попередній рік, так як відображає лише інформацію про отримання позивачем щомісячної компенсаційної виплати. Доказів того, що вказана виплата є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального стану позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, встановивши, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження скрутного матеріального стану та відсутності достатніх коштів для сплати судового збору, а також актуальних відомостей щодо розміру річного доходу за весь попередній календарний рік, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки у встановлений судом строк позивачем недоліки позовної заяви усунуті не були, а саме не надано документу про сплату судового збору, то суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до ст.169 КАС України, повернув позовну заяву позивачу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції постановлено законну і обґрунтовану ухвалу, у зв`язку з чим підстав для її скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.315, ст.ст.316 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року по справі №215/1596/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки. які визначено ст..329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 28.01.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк