Справа № 420/12363/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національної поліції України про визнання протиправною відмову за вих. №1/2173 від 19 жовтня 2020 року у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 16 листопада 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) до Одеського Державного університету внутрішніх справ (надалі - відповідач або ОДУВС), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національної поліції України (надалі - третя особа або НПУ), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправною відмову Одеського Державного університету внутрішніх справ за вих. №1/2173 від 19 жовтня 2020 року у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, наслідком якого є часткова втрата 70% працездатності, із визначенням 2-ої групи інвалідності;

- зобов`язати Одеський Державний університет внутрішніх справ прийняти рішення про нарахування та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, наслідком якого є часткова втрата 70% працездатності, із визначенням 2-ої групи інвалідності, відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 у розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Позивач зазначає, що з 1999 року до 07 серпня 2020 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року до серпня 2020 року в Національній поліції України, а саме в Одеському Державному університеті внутрішніх справ на посаді викладача кафедри тактико - спеціальної, вогневої та фізичної підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції.

У позові зазначено, що позивача звільнено зі служби в поліції з 07 серпня 2020 року за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) - стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає 21 рік 01 місяць 27 днів.

Як вказує позивач, комунальною установою «Обласна медико-соціальна експертна комісія №1» надано довідку серії 12 ААБ №730134 від 14.07.2020 року, про те, що ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на термін до 01.08.2021 року.

В подальшому, комунальною установою «Обласна медико-соціальна експертна комісія №1» надано довідку серії 10 ААА №128947 від 19.08.2020 року, про те, що позивач, втратив професійної працездатності 70% (сімдесят), захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Та датою страхового випадку зазначено 02.07.2020 рік.

Також, позивач зазначає, що комунальною установою «Обласна медико-соціальна експертна комісія №1» надано довідку серії 10 ААА №128947 від 19.08.2020 року про те, що ОСОБА_1 , втратив професійної працездатності 70% (сімдесят).

Як вказує позивач, 01 жовтня 2020 року він звернувся до Одеського Державного університету внутрішніх справ з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, що була встановлена внаслідок захворювань, отриманих під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Проте, відповідач не здійснив належну виплату позивачу, та необґрунтовано відмовляючи в цьому, листом за вих. №1/2173 від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у передбаченій законодавством виплаті з мотивів того, що позивача звільнено з поліції 07 серпня 2020 року, а групу інвалідності встановлено 13 липня 2020 року.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач з неправомірних підстав, всупереч вимогам законодавства та діючи в непередбачений законом спосіб своїм рішенням порушив право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності.

Відзив відповідача на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню посилаючись при цьому на те, що Довідка до акта огляду медико-соціальною експертної комісією серії 12 ААБ №730134 від 14.07.2020 року та довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10 ААА №128947 від 19.08.2020 року містять різні дати складання, а саме: 14.07.2020 року та 19.08.2020 року відповідно, що є порушенням приписів п.8 Постанови Кабінету міністрів України від 03.12.2009 року №1317 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності».

Крім цього, відповідач зазначає, що до адміністративного позову додаються копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10 ААА №128947 від 19.08.2020 року у двох примірниках, які при ретельному огляді відрізняються одна від іншої, а саме: не співпадають заповнені графи, хоча мають однакові реквізити.

Також, відповідач звертає увагу, що відповідно до Наказу Національної поліції України №813о/с від 23.07.2020 року, позивача було звільнено зі служби в поліції з 07.08.2020 року, а ступінь втрати працездатності було встановлено 19.08.2020 року, що підтверджується довідкою серії 10 ААА №128947 від 19.08.2020 року, що є порушенням вимог п/п 1 п.13 Розділу «Порядок та умови встановлення інвалідності» Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317.

Пояснення третьої особи обґрунтовані наступним

Національна поліція України не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та, посилаючись на підпункт 2 пункту 1 розділу II Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 року №4, яким встановлено, що днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, зазначає, що довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №730134, якою встановлено 2-гу групу інвалідності, захворювання пов`язане із проходженням служби в поліції, видана 13.07.2020 року, разом з цим ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції 07.08.2020 року.

Таким чином, на переконання третьої особи, правові підстави для затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відсутні, а тому Одеський ДУВС при відмові у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги діяв виключно на підставі Закону.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав недотримання вимог ст.160, 161 КАС України та надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

18 грудня 2020 року від Національної поліції України надійшли пояснення на позов (вхід. №54054/20).

23 грудня 2020 року від позивача надійшла відповідь на пояснення Національної поліції України (вхід. №55002/20).

28 грудня 2020 року від Одеського державного університету внутрішніх справ надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕП/25741/20).

27 січня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вхід. №4032/21).

Станом на 29 січня 2021 року, будь-яких інших заяв по суті справи, з боку сторін на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву та пояснення третьої особи, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 з 1999 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року до серпня 2020 року в Національній поліції України, а саме в Одеському Державному університеті внутрішніх справ на посаді викладача кафедри тактико - спеціальної, огневої та фізичної підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції.

Згідно свідоцтва про хворобу медичної (військово-лікарської) комісії ДУ ТМО МВС України по Одеській області №134/2 від 02 липня 2020 року, позивачу встановлено захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції (а.с.10-12).

07 липня 2020 року позивач звернувся до Голови Національної поліції України з рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу з 07 серпня 2020 року (а.с.19, 20).

Згідно довідки комунальної установи «Обласна медико-соціальна експертна комісія №1», а також виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №730134 від 14.07.2020 року, позивачу встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції, на термін до 01.08.2021 року (а.с.13, 16).

Згідно витягу з наказу Одеського державного університету внутрішніх справ №156 о/с від 31 липня 2020 року, майора поліції ОСОБА_1 (0041478), викладача кафедри тактико-спеціальної, вогневої та фізичної підготовки факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції, з 07 серпня 2020 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.24).

Відповідно до витягу з наказу Національної поліції України №813 о/с від 23 липня 2020 року, майора поліції ОСОБА_1 (0041478) звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» із 07 серпня 2020 року. Станом на день звільнення стаж служби в поліції складає 21 рік 01 місяць 27 днів (а.с.25).

Комунальною установою «Обласна медико-соціальна експертна комісія №1» надано довідку серії 10 ААА №128947 від 19.08.2020 року, про те, що ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 70% (сімдесят), захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції. Датою страхового випадку зазначено 02.07.2020 рік (а.с.14).

Комунальною установою «Обласна медико-соціальна експертна комісія №1», надано довідку серії 10 ААА №128947 від 19.08.2020 року про те, що ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 70% (сімдесят) (а.с.15).

01 жовтня 2020 року позивач звернувся до Одеського Державного університету внутрішніх справ з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, що була встановлена внаслідок захворювань, отриманих під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

До заяви позивачем надано:

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у розмірі 70 відсотків;

- копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- копію свідоцтва про хворобу ВЛК щодо встановлення захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в поліції;

- копію витягу з Державного реєстру фізичних осіб платників податків;

- копію паспорта (а.с.9).

Листом від 19 жовтня 220 року за №1/2173 Одеський державний університет внутрішніх справ повідомив позивача, що згідно поданих документів ОСОБА_1 звільнено з поліції 07 серпня 2020 року за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону (через хворобу), проте довідка до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №730134 від 13.07.2020 року видана до звільнення. Таким чином, відповідач вважає, що підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського відсутні (а.с.8).

Не погоджуючись із відмовою Одеського державного університету внутрішніх справ у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року №4 (далі - Порядок №4).

Так, Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Закон №580-VIII набрав чинності 07.11.2015 року.

Частина 1 статті 97 Закону №580-VII визначає, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у випадках, передбачених у вказаній частині.

Згідно з частиною 2 статті 97 Закону №580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до статей 97-101 Закону №580-VIII та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з пункту 1 Розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, суд наголошує, що зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності щонайменше трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність особи повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 05.02.2020 року у справі №810/836/18 від 20.03.2019 року у справі № 823/1924/18, від 22.01.2019 року у справі №2340/2663/18, від 19.09.2018 у справі №373/1188/16-а, від 20.09.2018 у справі №296/9456/16-а, від 01.11.2018 у справі № 822/3788/17.

Судом встановлено, що позивач отримав втрату працездатності внаслідок проходження служби в поліції, яка була встановлена до дати звільнення з поліції, причина звільнення: через хворобу, що свідчить про дотримання пунктів 1 і 3 обов`язкових умов для отримання грошової компенсації.

Стосовно дати звільнення позивача, то суд зазначає, що п.4 ч.1 ст.97 Закону №580-VIII містить застереження щодо часових обмежень у вигляді шести місяців з дня звільнення, тобто має пройти період часу, що не є пізнішим шести місяців з моменту звільнення зі служби.

Встановлення інвалідності внаслідок хвороби отриманої через проходження служби в поліції до моменту звільнення позивача зі служби в поліції, не є підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки позивачем не пропущено шестимісячний строк з моменту звільнення.

Відмова з цих підстав свідчить про надмірний формалізм в діях відповідача, що спричинив порушення прав позивача на отримання належної йому одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає безпідставною відмову відповідача у виплаті грошової допомоги позивачу.

Посилання відповідача на те, що Довідка до акта огляду медико-соціальною експертної комісією серії 12 ААБ №730134 від 14.07.2020 року та довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10 ААА №128947 від 19.08.2020 року містять різні дати складання, а саме: 14.07.2020 року та 19.08.2020 року відповідно, що є порушенням приписів п.8 Постанови Кабінету міністрів України від 03.12.2009 року №1317 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» суд не приймає до уваги, оскільки наведений п.8 вказаного Положення не містить вимоги відносно того, що дата втрати професійної працездатності та дата встановлення інвалідності повинні збігатися.

Крім того, суд критично відноситься до посилання відповідача на необхідність врахування, при розгляді даної справи, висновків Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду викладених у постанові від 15.07.2020 року по справі №822/1493/18, оскільки предметом спору у вказаній справі є звільнення позивача з поліції за власним бажанням та, як наслідок, відмова у виплаті одноразової грошової допомоги, що не відповідає предмету розгляду даної справи, за яким позивач звільнився зі служби в поліції через хворобу, тобто у зв`язку з неможливістю проходження служби в поліції.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач просить визнати протиправною відмову Одеського Державного університету внутрішніх справ за вих. №1/2173 від 19 жовтня 2020 року у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, наслідком якого є часткова втрата 70% працездатності, із визначенням 2-ої групи інвалідності.

З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а також скасувати рішення Одеського державного університету внутрішніх справ, оформлене листом №1/2173 від 19.10.2020 року, щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як протиправне.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Одеський Державний університет внутрішніх справ прийняти рішення про нарахування та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, наслідком якого є часткова втрата 70% працездатності, із визначенням 2-ої групи інвалідності, відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 у розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1, пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням наведеного, з метою ефективного захисту права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки для прийняття такого рішення виконано всі умови, і його прийняття не передбачає права відповідача діяти на власний розсуд, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257, 258, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національної поліції України про визнання протиправною відмову за вих. №1/2173 від 19 жовтня 2020 року у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Одеського державного університету внутрішніх справ щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеського Державного університету внутрішніх справ, оформлене листом за вих. №1/2173 від 19 жовтня 2020 року про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, наслідком якого є часткова втрата 70% працездатності, із визначенням 2-ої групи інвалідності.

Зобов`язати Одеський Державний університет внутрішніх справ прийняти рішення про нарахування та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, наслідком якого є часткова втрата 70% працездатності, із визначенням 2-ої групи інвалідності, відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 у розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач: Одеський державний університет внутрішніх справ (вул. Успенська, 1, м. Одеса, 65014, ).

Третя особа: Національна поліція України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ).

Суддя С.О. Cтефанов

.