Справа № 400/464/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

29 січня 2021 р. № 400/464/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

28.01.2020 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та Колегії Міністерства юстиції з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів у сфері державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України про:

- визнання протиправним та скасування Висновоку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 21.12.2020 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 11.12.2020 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.2020 року за № 38167-33-20;

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 23 грудня 2020 року № 4454/5 «Про задоволення скарги»;

- зобов`язання державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Станом на 29.01.2021 року провадження у справі № 400/464/21 не відкрито.

Водночас, через канцелярію суду 28 січня 2021 року надійшла заява приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 23 грудня 2020 року № 4454/5 «Про задоволення скарги» в частині блокування приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 (три) місяці з 24.12.2020 року по 24.03.2020 року до набрання законної сили рішенням у даній справі;

- зобов`язання державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ приватному нотаріусу ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування цієї заяви зазначено, що спірним наказом їй, як приватному нотаріусу заблоковано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань до 24.03.2020 року. Реалізація положень наказу від 23 грудня 2020 року № 4454/5 до вирішення даної справи повного мірою унеможливлює виконання професійних обов`язків позивача на період блокування, що грубо порушує її громадянські права на працю і може суттєво ускладнити подальше виконання рішення суду. Крім того, приватним нотаріусом Душейко О.М. укладено трудові договори з помічниками, тому зупинення діяльності приватного нотаріуса матиме наслідком зупинення діяльності помічників приватного нотаріуса.

Відповідно до частин першої третьої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Відповідно, розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні є правом суду, яким він може скористатись у випадку, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви без повідомлення учасників справи.

Оскільки суд дійшов висновку про достатність наданих приватним нотаріусом Душейко О.М. пояснень та доказів для розгляду заяви та про відсутність, у зв`язку з цим, необхідності виклику приватного виконавця, розгляд заяви відбувся без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За приписами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суддя також зазначає, що забезпечення позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд, за наслідком розгляду заяви про забезпечення позову, вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що предметом позову, який поданий позивачем до суду, є правомірність винесеного Міністерством юстиції України наказу від 23 грудня 2020 року № 4454/5 Про задоволення скарги, яким тимчасового заблоковано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Душейко Олесі Михайлівни.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії такого наказу, позивач вказує, що нотаріальна діяльність є єдиним джерелом доходу позивача, а відтак дія оскаржуваного наказу про тимчасове блокування доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань суперечить нормам чинного законодавства та порушує конституційне право на працю.

Проте, приписами статті 34 Закону України Про нотаріат регламентовані повноваження нотаріусів, у зв`язку з чим, суд доходить висновку, що повноваження щодо вчинення реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є не єдиним видом нотаріальної діяльності.

Суд погоджується з доводами позивача, що заборона вчиняти реєстраційні дії позбавляє її певного доходу, який може бути значним. Водночас, позивач як нотаріус не позбавлена можливості вчиняти нотаріальні дії, що не заперечується в заяві, тому, на думку суду, позивачем не доведено тієї обставини, що внаслідок відповідної заборони вона позбавлена гарантованого Конституцією України права на працю або що така заборона не дозволяє їй здійснювати нотаріальну діяльність.

Щодо доводів позивача про порушення процедури розгляду скарги ОСОБА_2 , на підставі якої прийнято висновок від 21.12.2020 року, про протиправність оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 23 грудня 2020 року № 4454/5, то відповідні обставини підлягають встановленню під час розгляду справи по суті.

У свою чергу, вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваного наказу до набрання законної сили рішенням по справі, надасть позивачу право вчиняти реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, хоча спірним наказом таке право позивачу тимчасово і заблоковане, у зв`язку з виявленням порушення у сфері державної реєстрації. Підтвердження факту вчинення таких порушень чи спростування цієї обставини може бути з`ясоване виключно в процесі розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.10.2018 по справі №808/2432/18.

У даному випадку, на думку суду, негативним буде рішення про забезпечення позову, яким по-перше вирішено спір по суті, а по-друге, у разі продовження вчинення реєстраційних дій, існує ймовірність заподіяння шкоди третім особам, які звертаються із заявами про державну реєстрацію, доки суд не надасть правової оцінки правомірності рішенням та діям нотаріуса.

Також, суд зазначає, що забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу в частині тимчасового блокування доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, дія якого обмежена у часі, фактично вказує на вирішення позовних вимог в адміністративному спорі по суті з огляду на їх тимчасовий характер, оскільки нотаріус і в подальшому буде здійснювати діяльність у сфері державної реєстрації, незважаючи на те, що оспорюваний наказ був винесений саме з підстав наявних порушень нотаріусом при вчиненні дій у сфері державної реєстрації.

Дана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 23.07.2020 по справі №640/12935/19.

Заявник просить зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 23 грудня 2020 року № 4454/5, дія якого обмежена у часі, і його зупинення в порядку забезпечення позову, фактично вказує на вирішення позовних вимог в адміністративному спорі по суті з огляду на їх тимчасовий характер.

Надаючи правову оцінку доводам заявника з приводу неможливості відновлення порушених прав у разі задоволення позову та скасування спірного наказу у зв`язку з його виконанням, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Процедуру забезпечення доступу до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, особам, уповноваженим відповідно до законодавства на здійснення реєстраційних дій у відповідних реєстрах, у тому числі щодо прийняття та видачі документів, шляхом надання ідентифікаторів доступу, припинення доступу до реєстрів, а також порядок тимчасового блокування та анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначає Порядок забезпечення доступу осіб, уповноважених на здійснення реєстраційних дій, до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України №2586/5 від 15.12.2015 (у редакції наказу Міністерства юстиції України №340/5 від 03.02.2020), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.02.2020 за №110/34393 (надалі - Порядок №2586/5).

Згідно п.9 Порядку №2586/5, тимчасове блокування чи анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснюється адміністратором реєстрів шляхом припинення доступу до вказаних реєстрів користувача у день надходження відповідного рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу з використанням системи електронного документообігу або у паперовій формі незалежно від зміни відомостей про користувача, зазначених у абзаці третьому пункту 4 цього Порядку.

Після спливу строку тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань доступ до реєстрів надається за відповідним повідомленням суб`єкта, визначеного у пункті 2 цього Порядку, не пізніше наступного робочого дня з дати його отримання, але не раніше спливу строку такого блокування.

У разі скасування судом рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу про тимчасове блокування чи анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань доступ до реєстрів надається не пізніше наступного робочого дня після отримання адміністратором реєстрів відповідного судового рішення, що набрало законної сили.

Беручи до уваги наведені вище положення Порядку та враховуючи, що тимчасове блокування здійснено строком на три місяці, відновлення повноважень державного реєстратора по здійсненню реєстраційних дій має відбутися після спливу цього терміну, а у разі постановлення рішення про задоволення позову, не пізніше наступного робочого дня після отримання адміністратором реєстрів відповідного судового рішення, що набрало законної сили.

Таким чином, суд не вбачає жодних підстав вважати, що у даному випадку існує загроза ймовірного невиконання чи утруднення виконання судового рішення про задоволення позову.

Суд зауважує, що позивач належним чином не обґрунтував свою заяву про забезпечення позову, не надав доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим, суд зазначає, що застосування заходів забезпечення позову є виправданим у разі, якщо наявне достатньо обґрунтоване припущення, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, наведені заявником обставини, на думку суду, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки матеріали даної справи не містять доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

В той же час, із змісту заяви про забезпечення позову, а також доданих до заяви документів на стадії розгляду заяви суд не встановив очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішеня (достатність чи їх недостатність на стадії розгляду заяви про забезпечення позову дослідженню не підлягає). Встановлення правомірності/неправомірності такого рішення можливе за наслідками судового розгляду по суті справи за позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 23 грудня 2020 року № 4454/5 Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Тобто, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення у справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що очевидними є ознаки протиправності дій суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, такими діями.

Таким чином, суд доходить висновку, що заява приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Душейко Олесі Михайлівни про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою, недоведеною та непідтвердженою жодними належними доказами, а тому у забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 120, 150, 151, 154, 241, 243, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 від 28.01.2021 року про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 23 грудня 2020 року № 4454/5 «Про задоволення скарги» в частині блокування приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 (три) місяці з 24.12.2020 року по 24.03.2020 року до набрання законної сили рішенням у даній справі та зобов`язання державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ приватному нотаріусу Душейко Олесі Михайлівни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського окружного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Г.В. Лебедєва