Справа № 200/10579/20-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 р. Справа№200/10579/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, код ЄДРПОУ - 42171290) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

12 листопада 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду подано позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, код ЄДРПОУ - 42171290), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Великоновосілківського об`єднаного Управління ПФУ в Донецької області та скасувати рішення № 3000 від 03 вересня 2020 року про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Великоновосілківське об`єднане Управління ПФУ в Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду та відповідних довідок про стаж роботи та заробітну плату.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Великоновосілківського об`єднаного УПФУ в Донецької області з заявою, щодо врахування при призначенні пенсії за віком згідно ч.2 п.1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідних довідок на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах. Рішенням № 3000 від 03 вересня 2020 року відповідачем було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, та зазначено, що періоди роботи з 17.06.1991 року по 04.11.1992 року, з 18.01.1993 року по 04.11.1993 року в якості учня гірничого, гірничого на шахті ім. Е.Т. Абакумова, з 02.03.1994 року по 02.07.1995 року, з 02.09.1995 року по 01.09.1996 року, з 17.12.1997 року по 11.02.1999 року в якості гірничого на шахті імені Челюскінцев, з 03.07.1995 року по 01.09.1995 року в якості гірничого в ТОВ «Угольсервіс» не враховано до стажу роботи за Списком № 1 згідно записам у трудовій книжці за серією НОМЕР_2 від 09.04.1990 року. Пільгові довідки і накази про результати проведення атестації робочих місць за вищевказані періоди заявником не надано. Періоди роботи з 17.11.2004 року по 02.05.2007 року, з 03.07.2007 року по 31.03.2020 року в якості електрозварника, слюсаря-ремонтника в ВАТ «Красногорівський вогнетривкий завод» не враховано до стажу роботи за списком № 2 згідно записам у трудовій книжці за серією НОМЕР_2 від 09.04.1990 року, оскільки документально не підтверджено пільговий характер роботи заявника.

Вважає, що дії відповідача є незаконними та такими, що порушують норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та позбавляють Позивача права на отримання збільшеної пенсії.

Зазначає, що ним при зверненні до відповідача, було надано повний пакет документів для призначення пенсії за віком. Так позивачем були надані в тому числі наступні документи, а саме: довідка ОП «Шахта імені О.О. «Скочинського» від 30.07.2020 року № 435 про те що, позивач працював на вказаному підприємстві з 27.02.1991 року по 16.06.1991 року електрослюсарем з ремонту обладнання ділянки збагачувальної установки, з 17.06.1991 року в якості ученика гірника з ремонту гірських виробок (підземний)з 01.08.1991 року по 29.09.1991 рік практика, з 01.10.1991 року по 10.10.1991 рік в якості ученика гірника з ремонту гірських виробок (підземний), з 11.10.1991 року по 04.11.1992 рік в якості гірника з ремонту гірських виробок (підземний). До довідки були надані виписки з відповідних наказів. Крім того були надані Довідки від 04.08.2020 року № 1060 та 1061 про заробітну плату за 1991 та 1992 рік. Також надана довідка ОП «Шахта імені О.О. Скочинського» від 30.07.2020 року № 436, з якої вбачається, що позивач з 18.01.1993 року по 04.11.1993 рік Позивач працював гірником з ремонту гірських виробок (підземний). Також були надані Довідки ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» «Шахта ім. Челюскінцев» від 05.08.2020 року № 197 про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, де зазначається, що позивач з 02.03.1994 року по 02.07.1995 рік працював в якості гірника з ремонту гірських виробок (підземний), з 02.09.1995 року по 01.09.1996 року з ремонту гірських виробок (підземний), з 17.12.1997 року по 11.02.1999 рік, з ремонту гірських виробок (підземний). Крім того в даній довідці зазначені і відповідні накази. Так в Довідці від 05.08.2020 року № 198 зазначено, що позивач працював на шахті з 14.02.2000 року по 11.11.2003 рік з ремонту гірських виробок (підземний), з 11.11.2003 року по 30.06.2004 рік з ремонту гірських виробок (підземний), з вказанням відповідних наказів. До вказаної довідки також була надана довідка від 23.07.2020 року про заробітну плату з 2000 року по 01.07.2004 рік. Проте, відповідач не тільки не прийняв вказані довідки для розгляду, але й зазначив, що позивач взагалі їх не надав.

Вважає, що вказані факти підтверджується не тільки записами у трудовій книжці позивача, а й копіями довідок які надали підприємства, де працював позивач. Але відповідач, всупереч нормам діючого законодавства не надав відповідної оцінки цим документам. Тому рішення відповідача, про відмову в зарахуванні довідок про стаж роботи при визначенні розміру пенсії вважає незаконним та просить задовольнити позовні вимоги.

У строк, установлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що позивач звернувся до управління із заявою від 02 вересня 2020 року № 3000 про призначення пенсії за віком згідно п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Періоди роботи позивача з 17.06.1991р. по 04.11.1992р., з 18.01.1993р. по 04.11.1993р. в якості учня гірничого, гірничого на шахті ім. Е.Т.Абакумова, з 02.03.1994р. по 02.07.1995р., з 02,09.1995р. по 01.09.1996р., з 17.12.1997р. по 11.02.1999р. в якості гірничого на «Шахті ім. Челюскінцев», з 03.07.1995р. по 01.09.1995р. в якості гірничого в ТОВ «Угольсервіс» не враховано до стажу роботи за Списком №1 згідно записам у трудовій книжці за серією НОМЕР_3 від 09.04.1990р., оскільки позивачем не надано довідок, підтверджуючих особливий характер роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Також відсутні накази про результати проведення атестації робочих місць.

Періоди роботи з 17.11.2004р. по 02.05.2007р., з 03.07.2007р. по 31.03.2020р. в якості електрозварника, слюсаря-ремонтника в ВАТ «Красногорівський вогнетривкий завод» не враховано до стажу роботи за Списком № 2 через відсутність довідок, що підтверджують пільговий характер виконуваної роботи. Таким чином, у управління відсутні підстави для врахування оскаржуваних періодів роботи до стажу, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п.1 4.2 ст.114 Закону України №1058.

На підставі вищезазначеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці з 04 січня 2021 року по 22 січня 2021 року, розгляд справи здійснено 25 січня 2021 року.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд установив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, 16 жовтня 1997 року, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Позивач звернувся до управління із заявою від 02 вересня 2020 року № 3000 про призначення пенсії за віком згідно п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Управління від 03 вересня 2020 року № 3000 «Про відмову в призначенні пенсії» періоди роботи позивача з 17.06.1991р. по 04.11.1992р., з 18.01.1993р. по 04.11.1993р. в якості учня гірничого, гірничого на шахті ім. Е.Т.Абакумова, з 02.03.1994р. по 02.07.1995р., з 02,09.1995р. по 01.09.1996р., з 17.12.1997р. по 11.02.1999р. в якості гірничого на «Шахті ім. Челюскінцев», з 03.07.1995р. по 01.09.1995р. в якості гірничого в ТОВ «Угольссрвіс» не враховано до стажу роботи за Списком №1 згідно записам у трудовій книжці за серією НОМЕР_3 від 09.04.1990р., оскільки позивачем не надано довідок, підтверджуючих особливий характер роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Також відсутні накази про результати проведення атестації робочих місць.

Періоди роботи з 17.11.2004р. по 02.05.2007р., з 03.07.2007р. по 31.03.2020р. в якості електрозварника, слюсаря-ремонтника в ВАТ «Красногорівський вогнетривкий завод» не враховано до стажу роботи за Списком № 2 через відсутність довідок, що підтверджують пільговий характер виконуваної роботи.

Також у спірному рішенні зазначено, що згідно наданих документів та Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 має 30 років 4 місяців 13 днів страхового стажу роботи, з них 3 роки 3 місяці 16 днів стажу за Списком № 1.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття відповідачем спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 3 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку).

Згідно з записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 позивач працював в періоди роботи з 17.06.1991 року по 04.11.1992 року, з 18.01.1993 року по 04.11.1993 року в якості учня гірничого, гірничого на шахті ім. Е.Т. Абакумова, з 02.03.1994 року по 02.07.1995 року, з 02.09.1995 року по 01.09.1996 року, з 17.12.1997 року по 11.02.1999 року в якості гірничого на шахті імені Челюскінцев, з 03.07.1995 року по 01.09.1995 року в якості гірничого в ТОВ «Угольсервіс» не враховано до стажу роботи за Списком № 1 згідно записам у трудовій книжці за серією НОМЕР_2 від 09.04.1990 року, з 17.11.2004 року по 02.05.2007 року, з 03.07.2007 року по 31.03.2020 року в якості електрозварника, слюсаря-ремонтника в ВАТ «Красногорівський вогнетривкий завод».

Водночас, матеріали справи містять довідки ОП «Шахта імені О.О. «Скочинського» від 30.07.2020 року № 435 про те що, позивач працював на вказаному підприємстві з 27.02.1991 року по 16.06.1991 року електрослюсарем з ремонту обладнання ділянки збагачувальної установки, з 17.06.1991 року в якості ученика гірника з ремонту гірських виробок (підземний)з 01.08.1991 року по 29.09.1991 рік практика, з 01.10.1991 року по 10.10.1991 рік в якості ученика гірника з ремонту гірських виробок (підземний), з 11.10.1991 року по 04.11.1992 рік в якості гірника з ремонту гірських виробок (підземний). До довідки були надані виписки з відповідних наказів. Крім того були надані Довідки від 04.08.2020 року № 1060 та 1061 про заробітну плату за 1991 та 1992 рік. Також надана Довідка ОП «Шахта імені О.О. Скочинського» від 30.07.2020 року № 436, з якої вбачається, що позивач з 18.01.1993 року по 04.11.1993 рік Позивач працював гірником з ремонту гірських виробок (підземний). Також були надані Довідки ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» «Шахта ім. Челюскінцев» від 05.08.2020 року № 197 про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, де зазначається, що позивач з 02.03.1994 року по 02.07.1995 рік працював в якості гірника з ремонту гірських виробок (підземний), з 02.09.1995 року по 01.09.1996 року з ремонту гірських виробок (підземний), з 17.12.1997 року по 11.02.1999 рік, з ремонту гірських виробок (підземний). Крім того в даній довідці зазначені і відповідні накази. Так в Довідці від 05.08.2020 року № 198 зазначено, що позивач працював на шахті з 14.02.2000 року по 11.11.2003 рік з ремонту гірських виробок (підземний), з 11.11.2003 року по 30.06.2004 рік з ремонту гірських виробок (підземний), з вказанням відповідних наказів. До вказаної довідки також була надана довідка від 23.07.2020 року про заробітну плату з 2000 року по 01.07.2004 рік.

Таким чином, записами у трудовій книжці позивача підтверджено періоди його роботи на відповідних посадах у спірні періоди.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 10 листопада 2006 року № 18-1 (далі - Порядок № 18-1).

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) (пункт 2 Порядку № 18-1).

Відповідно до пункту 11 Порядку № 18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі також - Постанова № 637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається певний обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Суд також зазначає, що "Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок проведення атестації).

Згідно пункту 3 "Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Щодо посилання відповідача на відсутність атестації робочих місць, суд зазначає, що проведення атестації це прямий обов`язок роботодавця, а не робітника.

Крім того, до спірних питань слід застосовувати «Намібійські винятки» (англ. «Namibia exception») - принцип міжнародного права, згідно з яким документи, видані окупаційною владою, повинні братися судами до уваги, якщо їх нехтування веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Розгляд судами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади.

«Намібійські винятки» вперше були сформульовані у практиці Міжнародного суду ООН, зокрема в його Консультативному висновку від 21 червня 1971 року (Namibia case). Міжнародний суд ООН у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами....

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення відповідача від 03 вересня 2020 року є протиправним, бо прийнято всупереч п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058, ст. ст.14, 62 Закону № 1788, п.п.1, 20 Порядку № 637 та без встановлення у повній мірі усіх істотних обставин, які впливають на право позивача на пільгове пенсійне забезпечення. Зазначене свідчить про те, що спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права.

Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. Уразі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

При вирішенні заяви позивача про призначення пенсії відповідач повинен був керуватися принципом верховенства права (ст. 6 КАС України), відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини "Щокін проти України" від 14.10.2010 року (заяви № 23759/03 та №37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про "закон", стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. п.54 рішення у справі "Шпачек s.r.о." проти Чеської Республіки" від 09.11.1999 року № 26449/95 (SPACEK Ltd. against the Czech Republic). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі "Бейелер проти Італії" від 28.05.2002 року № 33202/96 (Beyeler v. Italy ).

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Згідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого спірного рішення.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. згідно квитанції від 10 листопада 2020 року.

Відповідно до положень частини першої статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, код ЄДРПОУ - 42171290) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 3000 від 03 вересня 2020 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду та відповідних довідок про стаж роботи та заробітну плату.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, код ЄДРПОУ - 42171290) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25 січня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова