Справа № 380/4166/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/4166/20 пров. № А/857/14193/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року (суддя першої інстанції Мричко Н.І., м. Львів, повний текст складено 05.10.2020),

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про: визнання протиправними дій щодо перерахунку з 01.01.2008 виплачуваної пенсії, невиплати позивачу як ліквідатору 1 категорії наслідків Чорнобильської катастрофи збільшення розміру пенсії за вислугу років на 10%; зобов`язання нарахувати та виплачувати пенсію із врахуванням збільшення розміру пенсії за вислугу років на 10%; зобов`язання виплатити суму пенсійних виплат, яку він недоотримав у зв`язку із протиправним перерахунком пенсії з 01.01.2008 до часу набрання чинності рішення суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, важаючи його постановленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуанням норм матеріального права, його оскаржив ОСОБА_1 . В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що з 01.01.2008 року йому було проведено перерахунок пенсії, згідно з яким розмір призначеної пенсії неправомірно зменшено з 90% до 80% відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином з 01.01.2008 року і до сьогоднішнього дня відповідач виплачує позивачу пенсію на 10% меншу, ніж була призначена при виході на пенсію. Стверджує, що положення Закону 3591-IV від 04.04.2006, які стосувались викладу ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у новій редакцій, при якій ліквідовувалось збільшення розміру пенсії за вислугу років при її призначенні на 10% для ліквідаторів наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії не повинні були застосовуватись для призначення чи перерахунку його пенсії. Пенсія йому була призначена ще у 1998 році, а зворотної дії у часі нормативно-правові акти не мають. Отже, оспорюваний перерахунок пенсії призвів до зменшення розміру пенсії. Також, апелянт посилається на судове рішення Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №240/5401/18 та на низку рішень Конституційного Суду України.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 28 вересня 2020 року та та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали вимоги апеляційної скарги та надали пояснення, аналогічні викладеним в ній.

Представник відповідача Цибор Ю.О. заперечив вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як отримувач пенсії за вислугу років (вислуга років у пільговому обчисленні 30 років 00 місяців 01 день) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вказане підтвержується довідкою відповідача від 11.02.2020 № 855 (а.с. 7).

Згідно висновку про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09.04.1992, затвердженого 02.06.1998 начальником ФЕУ УМВС України у Львівській області полковником в/с Шатковським Б.П., колишньому старшому прапорщику ОСОБА_1 старшині роти в/ч 3002 ВВ МВС України, звільненого наказом УВС від 08.05.1992 № 102 у запас (через хворобу) на підставі ст. 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ». Вислуга років: у календарному обчисленні 20 років 00 місяців 11 днів; у пільговому обчисленні - 30 років 00 місяців 01 день (а.с. 32).

Із вказаного висновку видно, що позивачу призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», розмір якої визначено виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 10%, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.02.2020, відповідач листом №1477-1372/Х-02/8-1300/20 від 18.03.2020 повідомив позивача, що за матеріалами пенсійної справи, йому з 08.05.1998 призначено пенсію за вислугу років, відповідно до статті 13 Закону № 2262 (в редакції чинній на дату призначення пенсії) у розмірі 90% грошового забезпечення. Під час призначення (перерахунку) пенсії застосовуються нормативно-правові акти, які діють на дату, з якої призначається (перераховується) пенсія. Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» було внесено зміни до пункту «в» статті 13 Закону, якими не передбачено збільшення розміру пенсії за вислугу років на 10% відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 1 категорії. З врахуванням викладеного, ОСОБА_1 з 01.01.2008 проведено перерахунок пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», розмір пенсії обчислений за нормами Закону №2262, в редакції чинній на момент проведення перерахунку пенсії, тобто розмір пенсії обчислений відповідно до частини 2 статті 13 Закону №2262, у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення. Відтак, пенсія призначена, перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 8).

Встановлено, з 01.01.2008 розмір пенсії позивача обраховувався без збільшення на 10% грошового забезпечення як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи 1 категорії та становив 80% грошового забезпечення,

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правова норма, яка передбачала збільшення розміру пенсії на 10% особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження служби втратила чинність після внесення змін до статті 13 Закону № 2262-ХІІ Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» (далі Закон № 3591-IV). Припинення нарахування доплат до пенсії на 10% відповідних сум грошового забезпечення не може вважатись зменшенням розміру пенсії за вислугу років, оскільки зазначені доплати не є невід`ємною частиною державної пенсії, які виплачувалися таким особам як доплата за статус постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильської АЕС та були виключені з положень Закону № 2262-ХІІ.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до пункту «а» 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно положень пункту «в» статті 13 Закону № 2262-XII зазначеним особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому, пунктом 9 Закону № 3591-IV (набрав чинності 29 квітня 2006 року) було внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено редакцію пункту «в» вказаної статті, а саме виключено можливість збільшення основної пенсії на 10% відповідних сум грошового забезпечення для осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено нові умови обчислення і структури грошового забезпечення зазначених осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок № 45).

Пунктом 5 Порядку № 5 передбачено нові види грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії. Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку: оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 січня 2008 року, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 10% збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10% доплати для зазначених військовослужбовців немає.

При цьому колегія суддів суду апеляційної інстанції бере до уваги ту обставину, що згадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки привели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.

Такий правовий висновок у спорах цієї ж категорії міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 08 липня 2014 року (справа № 21-277а14) та у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 275/383/17.

Суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на постанову Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №240/5401/18, оскільки правовідноси у даній справі та справі №240/5401/18 не є подібними. У справі, що розглядається, йдеться про припинення виплати 10% доплати до встановленого розміру пенсії, а у справі № 240/5401/18 предметом позову є розмір пенсії, щодо недопустимості зменшення якого і зазначив у своєму рішенні від 04 лютого 2019 року Верховний Суд та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 року, прийнятій за результатами апеляційного перегляду даного рішення.

За таких обставин, правильними є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 25.01.2021.