Справа № 640/28423/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 січня 2021 року м. Київ № 640/28423/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши клопотання ДП «Національні інформаційні системи України» про закриття провадження у справі в частині позовних вимог та клопотання Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі за позовом Приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Приватний нотаріус Київського міського округу ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі наказ Міністерства юстиції України № 3744/5 від 27.10.2020 року «Про задоволення скарги» ТОВ «Грос компані» від 12.10.2020 року з доповненням до неї від 20.10.2020 року, що виданий на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг та рішень, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції від 22.10.2020 року;

- зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ Приватному нотаріусу Київського міського округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

21 грудня 2020 року від ДП «Національні інформаційні системи України» надійшов відзив на позовну заяву в якому викладено клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних вимог про зобов`язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав та обтяжень.

Клопотання обґрунтоване тим, що ДП «Національні інформаційні системи України» не є суб`єктом владних повноважень та не є суб`єктом із делегованими владними повноваженнями, а лише безпосередньо виконує рішення, прийнятті компетентним органом влади.

21 січня 2021 року від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про закриття провадження у справі обґрунтоване тим, що спірні правовідносини носять приватноправовий, а не публічно-правовий характер, відтак не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Розглянувши зазначені клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно із Рішення ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Умови, підстави та процедуру надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України (далі - реєстри), уповноваженим особам суб`єктів державної реєстрації, центрів надання адміністративних послуг, утворених відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги» (далі - центри надання адміністративних послуг), нотаріусам, їх помічникам, посадовим особам Міністерства юстиції України, його територіальних органів, органів ліцензування, дозвільних органів, державним та приватним виконавцям та іншим особам, уповноваженим відповідно до законодавства на здійснення реєстраційних дій у реєстрах (далі - користувачі) визначено Порядком надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 2015 року №2586/5 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 6 Порядку встановлено, що тимчасове блокування та анулювання доступу до реєстрів у випадках, передбачених законом, здійснюється технічним адміністратором реєстрів на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу, оформленого відповідно до законодавства. Адміністратор реєстрів у день надходження відповідного рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу, яке надсилається супровідним листом, невідкладно здійснює тимчасове блокування або анулювання доступу до реєстру відповідного користувача незалежно від того, чи змінено ним категорію користувача (уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації, центру надання адміністративних послуг, нотаріус, його помічник, посадова особа Міністерства юстиції України, його територіальних органів, державний виконавець, приватний виконавець або інша особа, уповноважена відповідно до законодавства на здійснення реєстраційних дій у реєстрі) на момент надходження відповідного рішення.

Судом встановлено, що ДП «Національні інформаційні системи» є адміністратором реєстру, якому визначений обов`язок, після надходження відповідного рішення Міністерства юстиції України чи його територіального органу, здійснювати тимчасове блокування або анулювання доступу до реєстру.

Так, адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення реєстрів, відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до цих реєстрів, а також інші заходи (дії), передбачені законодавством.

У межах адміністрування Єдиних та Державних реєстрів адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження, інформаційного та технічного обслуговування, модернізації веб-ресурсів та веб-сервісів Міністерства юстиції України, надає у випадках, визначених законодавством, послуги у сфері функціонування Єдиних та Державних реєстрів, здійснює технічне та технологічне супроводження інформаційної взаємодії Міністерства юстиції України та адміністратора Єдиних та Державних реєстрів з метою оперативного вирішення питань, що стосуються функціонування реєстрів.

Згідно із п. 7 ч. 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що технічний адміністратор Державного реєстру прав - державне унітарне підприємство, визначене Міністерством юстиції України та віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, відповідає за його технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав, організовує та проводить навчання для роботи з цим реєстром;

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4 Статуту Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Державне комерційне підприємство «Національні інформаційні системи» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України.

У своїй діяльності Підприємство керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Уповноваженого органу управління, нормативно-правовими актами, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, а також цим Статутом.

Згідно із приписами пункту 2.2 цього Статуту основними завданнями Підприємства є, зокрема, адміністрування Систем.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «Національні інформаційні системи» відповідно до зазначених норм законодавства здійснено блокування доступу до реєстру на виконання наказу іншого відповідача по справі - Міністерства юстиції України, і фактично здійснило владну управлінську функцію, по відношенню до позивача у правовідносинах щодо яких виник спір, яка делегована йому Міністерством.

З вказаних підстав, суд дійшов висновку, що у даних спірних правовідносинах ДП «Національні інформаційні системи» поряд із Міністерством юстиції є суб`єктом владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, те що позивач має право самостійно обирати належний спосіб захисту порушеного права, відповідно до статті 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статті 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції. Належним способом захисту/відновлення порушеного права, у разі встановлення протиправності блокування, є звернення із позовними вимогами про зобов`язання ДП «Національні інформаційні системи» розблокувати доступ державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки саме такий спосіб захисту у повній мірі сприятиме відновленню прав позивача.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 05.03.2020 року у справі № 440/798/19 (адміністративне провадження № К/9901/30382/19).

Щодо доводів Міністерства юстиції України про наявність підстав для закриття провадження у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене за своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона падає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - не суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку із здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Суд зауважує, що у даному випадку позивач оскаржує рішення відповідача, яке було прийнято на виконання ним публічно-владних управлінських функцій, а саме за результатами розгляду скарги на рішення позивача, у зв`язку з чим заблоковано останньому доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд дійшов висновку, що даний спір не стосується приватно-правових відносин, оскільки за своєю суттю полягає у перевірці додержання процедури розгляду скарги на рішення державного реєстратора та прийняття органом державної влади відповідного рішення, яке впливає на права та інтереси позивача адже перешкоджає здійсненню ним професійної діяльності, тому даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З вказаних підстав, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених клопотань про закриття провадження у справі, а відтак заявлені клопотання задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ДП «Національні інформаційні системи України» про закриття провадження у справі №640/28423/20 в частині позовних вимог.

Відмовити у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі №640/28423/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Келеберда