Справа № 400/354/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 січня 2021 р. № 400/354/21
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., ознайомившись з

адміністративним позовом:Приватного підприємства "Філіг", вул. Потьомкінська, 52, кв. 21, м. Миколаїв, 54001
до відповідача:Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001
про:визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Філіг" (далі - позивач) звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Миколаївської міської ради (далі - відповідач), в якій просить:

"1. Визнати неправомірною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ПП "Філіг", , від 25.07.2017 про прийняття рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:022:0003 за адресою м. Миколаїв, вул. Декабристів, поблизу житлового будинку № 20.

2. Зобов`язати Миколаївську міську раду розглянути заяву ПП "Філіг", , від 25.07.2017 та прийняти рішення про укладення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:022:0003 за адресою м. Миколаїв, вул. Декабристів, поблизу житлового будинку № 20.

3. Стягнути з Відповідача грошові кошти на відшкодування витрат з оплати судового збору за подачу позовної заяви."

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на звернення до відповідача з необхідним переліком документів із заявою про отримання рішення міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки, на яку відповідач не відреагував. Також позивач посилається на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 30.11.2020 у справі № 915/1419/20, якою позовну заяву позивача до відповідача повернуто з підстави порушення правил об`єднання позовних вимог.

Суд вважає, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на таке.

Згідно із частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Довідкою АА № 723615 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України підтверджуються такі види діяльності позивача за КВЕД-2010: 56.10. Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 56.30. Обслуговування громадян. Отже, позивач займається підприємництвом, здійснює господарську діяльність у розумінні статті 3 Господарського кодексу України та є суб`єктом господарювання.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключних повноважень органу місцевого самоврядування віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно із пунктом «а» частини першої статті 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад на території сіл, селищ, міст.

Матеріали позову свідчать, що позивач - суб`єкт господарювання (орендар) пред`явив до відповідача - органу місцевого самоврядування (орендодавця), який здійснює повноваження власника земельної ділянки, позовну вимогу, яка фактично полягає в поновленні договору оренди земельної ділянки, яка надана для обслуговування тимчасово розміщеного зупиночного комплексу, тобто щодо зміни правочину в господарській діяльності.

Відтак, як за суб`єктним складом сторін спірних правовідносин, так і за предметом спору ця справа підлягає до розгляду за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція щодо господарської юрисдикції відповідного спору щодо поновлення договору оренди земельної ділянки викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, у відкриття провадження у справі належить відмовити.

Суд звертає увагу позивача, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.11.2020 у справі № 915/1419/20 позовну заяву повернуто з підстави порушення правил об`єднання позовних вимог, що не позбавляє позивача права повторно звернутися до господарського суду за захистом своїм прав.

Додатково суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 908/299/18, крім правового висновку щодо юрисдикції спору про поновлення договору оренди земельної ділянки, викладений також висновок щодо способу захисту порушеного права.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна