Справа № 520/7033/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 р. Справа № 520/7033/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про скасування наказу, -

встановила:

02.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19.05.2020 року № 9656-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надати громадянину ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірах, не більше 2,000 гектара згідно поданого клопотання від 18.04.2020 року 3В-020.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що оскаржуваний наказ від 19.05.2020 року № 9656-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,000 га є протиправним, оскільки твердження у оскаржуваному наказі про те, що між ГУ Держгеокадастру у Харківській області та Радою ветеранів України укладений Меморандум про співробітництво, в рамках якого планується узгодити надання у вказаному земельному масиві для учасників бойових дій, проживання яких зареєстровано на території Харківської області, а також відсутність статусу учасника бойових дій, не можуть слугувати підставою для відмови у задоволені клопотання від 18.04.202 року 3В-020, оскільки чинним законодавством та нормативно-правовими актами не передбачено таких підстав для відмови, відповідно вони не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання відповідно до норм Земельного Кодексу України.

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначив, що під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах визначених чинним законодавством. Також зазначив, що в рамках Меморандуму про співробітництво між ГУ Держгеокадастру у Харківській області та Радою ветеранів України планується узгодити надання земельних ділянок у вказаному земельному масиві для учасників бойових дій, проживання яких зареєстровано на території Харківської області. Крім того, згідно з доданих до заяви документів встановлено, що ОСОБА_1 не має статусу учасника бойових дій. Додатково відповідач зазначив, що ним було направлено запит до структурного підрозділу за місцем розташування земельної ділянки Відділу у Барвінківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яким було повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0934 знаходиться за межами населених пунктів площею 4,6124 га відноситься до земель державної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу), склад угідь пасовища, на зазначену земельну ділянку позачерговою сесією Великокомишуваської сільської ради від 13.05.2020 року прийнято рішення № 482 «Про створення громадських пасовищ».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 19.05.2020 року № 956-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»;

- зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву від 18.04.2020 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірах, не більше 2,000 гектара, при цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України. Враховуючи той факт, що наведені відповідачем підстави відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, суперечать приписам Земельного кодексу України, суд вийшов за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України та зобов`язав відповідача розглянути повторно заяву позивача від 18.04.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою стосовно відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ГУ Держгеокадастру у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій вважає його безпідставним, просить скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеним у відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає зміні з підстав та мотивів його прийняття, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.04.2020 року звернувся до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,000 га (кадастровий номер :03:000:0934), яка розташована на території с. Велика Комишуваха, Барвінківського району, Харківської області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8-9).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 19.05.2020 року № 9656-СГ позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки, орієнтовною площею 2,000 га, розташованої за межами населених пунктів на території Великокомищуваської сільської ради Барвінківського району Харківської ради (а.с. 11).

Підставами відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою слугували відсутність у ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та посилання на укладений Меморандум між ГУ Держгеокадастру у Харківській області та Радою ветеранів України про співробітництво, відповідно до якого, між ними планується узгодження стосовно надання земельних ділянок у вказаному позивачем земельному масиві для учасників бойових дій, проживання яких зареєстровано на території Харківської області.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Згідно з нормами ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Отже, законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із доводами позивача в частині протиправності наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 19.05.2020 року № 9656-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» та зазначає, що оскаржуване рішення відповідача є необґрунтованим та не відповідає ч. 2 ст. 2 КАС України

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позивач подав до ГУ Держгеокадастру у Харківській області клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки, яка є сформованою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за приписами п. «й» ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що видами документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Частиною 1 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (частини 3, 4 ст. 79-1 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Колегією суддів встановлено, що земельна ділянка, яку позивач має намір отримати безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території с. Велика Комишуваха, Барвінківського району, Харківської області, вже є сформованою та їй присвоєно кадастровий номер :03:000:0934 (загальна площа 4,6124 га) відповідно до інформації, наявної на сайті Публічної кадастрової карти України (веб-сторінка https://map.land.gov.ua/).

Разом з тим, суб`єкт владних повноважень, яким є ГУ Держгеокадастру у Харківській області, при розгляді заяви ОСОБА_1 вищезазначену обставину не дослідив, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обов`язку відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2020 року 3В-020.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що для належного захисту прав позивача, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, необхідно зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18.04.2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Оскільки зазначеним обставинам судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити судове рішення з підстав та мотивів його прийняття.

Щодо вимог апеляційної скарги в частині, якою судом відмовлено у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Харківській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірах, не більше 2,000 гектара згідно поданого клопотання від 18.04.2020 року 3В-020, колегія суддів зазначає що, вимоги апеляційної скарги в цій частині невмотивовані.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково (п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та(або) резолютивної частини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року, - змінити з підстав та мотивів його прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова