Справа № 520/5631/2020
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 р. № 520/5631/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Бондаря О.В.,

за участю: представника позивача - Гуменного Т.З.,

представника відповідача - Лантушенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Агрофірми "ЗОРЯ" Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Агрофірма "ЗОРЯ" Товариство з обмеженою відповідальністю звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, відповідно до якого просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 10.04.2020 № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 10.04.2020 № .

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки, відповідачем складено акт №706/20-40-05-14-09/30614076 від 10.03.2020, в якому встановлено порушення позивачем положень статей 44, 176, 198, 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 397438,75 грн. На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Проте, позивач не погоджується із висновками перевірки та із рішеннями, прийнятими за її результатами, оскільки вказаною перевіркою безпідставно встановлено факт використання Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ деяких товарно-матеріальних цінностей, такими, що використані у негосподарській діяльності. В грудні місяці 2017 року збільшено податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 79348 грн на вартість понесених підприємством збитків, які виникли в наслідок надзвичайних подій, пов`язаних зі складними погодними умовами, і склали 396741 грн. Поряд із тим, підприємство не погоджується із вказаними висновками, так як ремонт та перекриття даху будівлі механічної майстерні здійснювалось в рамках здійснення господарської діяльності підприємства. Стихійне лихо, яке відбулося протягом 24-25 грудня 2017 року завдало великої шкоди підприємству. Така ж ситуація і стосовно списаних на збитки витрат у сумі 101048 грн, понесених підприємством у зв`язку з розведенням овець та в сумі 194239 грн - пов`язаних з загибеллю мальків риби. У 2017 та 2018 роках перевіряючими встановлено нібито понаднормове списання насіння пшениці озимої в кількості 55460 кг та 78713 кг відповідно, що призвело до заниження податкового зобов`язання в сумі 79223 грн. В акті перевірки зазначено, що в 2017 році позивачем засіяно 600 га а в 2018 році контролюючий орган зазначив, що позивачем засіяно 648 га. Тоді як, фактично позивачем засіяно 648 га та 800 га відповідно. Розрахунку контролюючий орган не проводив. Крім того, висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських операцій із контрагентами є також необґрунтованими, оскільки позивач надав всю первинну документацію у підтвердження здійснення правочинів.

Ухвалою суду від 03.08.2020 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою судді від 02.11.2020 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що оскаржувані рішення є правомірними, оскільки були прийняті за наслідками встановлених порушень податкового законодавства в ході проведення планової перевірки позивача. З огляду на зазначене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Агрофірма "ЗОРЯ" Товариство з обмеженою відповідальністю є юридичною особою з кодом , знаходиться за адресою: 63510, Харківська обл., Чугуївський р-н, село Велика Бабка, вулиця Перемоги, будинок 32.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань видами діяльності за КВЕД позивача є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.29 Вирощування інших багаторічних культур; 01.42 Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів; 01.45 Розведення овець і кіз; 01.46 Розведення свиней; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 02.10 Лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві; 02.40 Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві; 03.12 Прісноводне рибальство; 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура); 52.10 Складське господарство.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу №500 від 27.01.2020 Головним управлінням ДПС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка Агрофірми "ЗОРЯ" Товариства с обмеженою відповідальністю щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 (т.1 а.с.94).

У зв`язку із значним обсягом документообігу Агрофірми "ЗОРЯ" ТОВ Головним управлінням ДПС у Харківській області на підставі наказу №1117 від 24.02.2020 продовжено строк проведення документальної перевірки відповідача з 25 лютого 2020 року тривалістю 5 робочих днів (т.1 а.с.95).

За результатами зазначеної перевірки складено акт від 10.03.2020 №706/20-40-05-14-09/30614076 (т.1 а.с.37-56), відповідно до якого встановлені наступні порушення:

- пункту 195.5 статті 198 Податкового кодексу України, пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 349382 грн, у тому числі: у квітні 2017 на суму 32633 грн, у березні 2018 на суму 104416 грн, у вересні 2018 на суму 54155 грн, у грудні 2018 на суму 59058 грн, у березні 2019 на суму 99120 грн;

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- підпункту 176.2 "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме: у звітах за формою №1ДФ не відображено надання позик працівникам товариства за ознакою доходу "153" "Основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку (підпункт 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 розділу IV Кодексу)";

- відповідно даних Головного управління ДПС у Харківській області ІС "Податковий борг" (ІКП) по платежу 71010000 (єдиний внесок) встановлено, що в порушення абзацу 1 п.2 ст.6, абзацу 1 частини 8 статті 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями несвоєчасно сплачено єдиний внесок: за лютий 2019 року в сумі 585,12 грн, а саме по терміну сплати 20.03.2019, фактично сплачено 21.03.2019, платіжне доручення №311; за квітень 2019 року в сумі 1459,50 грн, а саме по терміну сплати 21.05.2019, фактично сплачено 23.05.2019, платіжне доручення №589; за травень 2019 року в сумі 1765,17 грн, а саме по терміну сплати 20.06.2019, фактично сплачено 21.06.2019, платіжне доручення №683. Відповідно даних Головного управління ДПС у Харківській області ІС "Податковий борг" (ІКП) по платежу 71010000 (єдиний внесок) станом на день реєстрації акту числиться не пред`явлена до сплати штрафна санкція в сумі 761,95 грн та пеня в сумі 6,74 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення - рішення від 10.04.2020 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість та штрафу у загальній сумі 397438,75 грн (т.1 а.с.12);

- податкове повідомлення - рішення від 10.04.2020 №, яким до позивача застосовано штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у загальній сумі 93099,00 грн (т.1 а.с.13)

Позивач скористався своїм правом адміністративного оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень, проте рішенням ДПС у Харківській області №13555/10/20-40-05-14-09 від 08.04.2020 скаргу відповідача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 10.04.2020 № та № - без змін (т.1 а.с.140-152).

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість прийнятих відповідачем рішень, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення № від 10.04.2020 стали висновки контролюючого органу щодо використання Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ товарно-матеріальних цінностей у негосподарській діяльності, списання на результати фінансової діяльності збитків внаслідок розведення овець та риби, списання на результати фінансової діяльності понаднормативне насіння пшениці озимої, нереальність господарських операції з ТОВ "Аркада СВ" та ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт".

Щодо факту використання позивачем товарно-матеріальних цінностей у негосподарській діяльності судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що використання платником податку товарів, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, поза межами його господарської діяльності зумовлює виникнення в нього обов`язку визначити податкові зобов`язання з податку на додану вартість за основною ставкою згідно з підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України виходячи з бази оподаткування, обчисленої відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України. У свою чергу, у разі використання таких активів безпосередньо в господарській діяльності платника податку такий обов`язок в останнього не виникає.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

В свою чергу, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підвереджують факт її проведення.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до акту №3 від 26.12.2017 (т.2 а.с.37) проведено огляд даху будівлі механічної майстерні та встановлено, що вночі з 24 на 25 грудня внаслідок сильного вітру було зірвано та пошкоджено листи профнастилу, планки та кріплення. Даний акт було підписано комісією у складі: А.А.Бовдуй, С.Н.Шевцов, Р.В.Романовський, які зробили висновок, що подальше використання пошкоджених матеріалів неможливе.

Як вбачається з акту перевірки, 30.12.2017 зборами учасників Агрофірми "Зоря" ТОВ, згідно до протоколу №169, було списано збитки на результати фінансової діяльності підприємства, отримані від пошкодження даху, у сумі 396741 грн.

Представником позивача, на підтвердження реальності зазначених подій, надано лист Харківського регіонального центру з гідрометеорології №20-07/230 від 11.03.2020 (т.2 а.с.38), яким повідомлено інформацію щодо погодних умов 24-25 грудня 2017 року за даними метеостанції Харків (Основа) - найближчої до с. Велика Бабка Чугуївського району Харківської області, а саме: про опади - сніг, дощ, пориві вітру та його швидкість (пориви до 19 м/с).

Таким чином, представник позивача зазначив, що стихійне лихо, яке відбулося 24-25 грудня 2017 року завдавши шкоди підприємству, у зв`язку із поривами вітру 19 м/с, які відноситься до небезпечного метеорологічного явища.

Суд зазначає, що поняття обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) визначено Законом України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577, факт непереборної сили підтверджується:

- Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;

- уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави;

- рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п`ять календарних років;

- рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом;

- висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини;

Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Абзацом 2 частини третьої статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 14 -1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що саме сертифікат Торгово-промислової палати України або уповноваженого нею регіональної торгово-промислової палати підтверджує факт непереборних обставин, в даному випадку стихійного лиха, на яке посилається позивач.

Поряд із тим, судом встановлено та не спростовано позивачем упродовж розгляду справи, відповідний сертифікат про наявність форс-мажорних обставин вночі з 24 на 25 грудня внаслідок сильного вітру під час якого і було зірвано та пошкоджено листи профнастилу, планки та кріплення, Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими нею регіональною торгово-промисловою палатою не видавався.

Суд не приймає до уваги лист Харківського регіонального центру з гідрометеорології №20-07/230 від 11.03.2020 про понесення шкоди, завданої стихійним лихом, на який посилається позивач як на належний та допустимий доказ по справі, оскільки вказаний лист носить суто інформативний характер щодо погодних умов в період з 24 по 25 грудня 2017 року.

Крім того, суд звертає увагу, що подія відбулася 24-25 грудня 2017 року, 30 грудня 2017 року позивачем списано збитки на результати фінансової діяльності підприємства, отримані від пошкодження даху, у сумі 396741 грн, проте лист Харківського регіонального центру з гідрометеорології №20-07/230 датований 11.03.2020.

Тобто, доказів наявності обставин непереборної сили у період проведення операції із списання ТМЦ, які б підтверджували події, внаслідок яких підприємство отримало збитки і давали б підстави для відображення суми витрат в обліку підприємства позивачем ані до перевірки, ані до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене та те, що знищенні ТМЦ в результаті пошкодження не можуть бути використані у господарській діяльності Агрофірми "ЗОРЯ" Товариства з обмеженою відповідальністю, суд приходить до висновку, що позивач повинен був нарахувати податкові зобов`язання в результаті знищення товарно-матеріальних цінностей у тому звітному періоду, у якому встановлено вказаний факт, у зв`язку із чим висновки акту перевірки щодо порушення позивачем абзацу г) пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України в частині не нарахування податкових зобов`язань, не складання та не реєстрації зведеної податкової накладної на списанні у грудня 2017 року товарно-матеріальних цінностей вартістю 396741,00 грн є правомірними та не спростовані позивачем.

Щодо списання на результати фінансової діяльності збитків внаслідок розведення овець та риби судом встановлено наступне.

Як вбачається з акту перевірки, протоколом зборів учасників Агрофірми "ЗОРЯ" ТОВ №188 від 30.12.2018 викладено інформацію щодо того, що спроба розведення овець не дала плідних результатів (не отримання належної кількості приплоду, відсутність ринку збуту вовни та м`яса), а також внаслідок обміління ставу відбулася загибель мальків риби.

Представник позивача зазначив, що за результатами загальних зборів вирішено витрати, понесені на вирощування овець у сумі 101048,00 грн та вартість послуг у рибництві у сумі 194239,00 грн списати на результати фінансової діяльності.

Так, суд зазначає, що під поняттям "основні засоби" розуміються матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік) (пп.14.1.138 п.14.1 ст.14 розділу І Податкового кодексу України).

При цьому відповідно до п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.11.2005 №790 (далі - Положення №790), довгострокові біологічні активи - усі біологічні активи, які не є поточними біологічними активами; поточні біологічні активи - біологічні активи, здатні давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи, приносити в інший спосіб економічні вигоди протягом періоду, що не перевищує 12 місяців, а також тварини на вирощуванні та відгодівлі.

Згідно п.11 Положення №790 оцінка довгострокових біологічних активів здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", оцінка поточних біологічних активів здійснюється відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси".

Відповідно до визначення "основні засоби", що міститься в Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" основні засоби - матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

В той час, як запаси - це активи, які: утримуються для подальшого продажу (розподілу, передачі) за умов звичайної господарської діяльності; перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва; утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством, (визначення згідно Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 "Запаси".

Таким чином, виходячи з норм Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи", поточні біологічні активи не відносяться до основних засобів платника.

Водночас, оскільки поточні біологічні активи та товари не відносяться до основних засобів, то при здійсненні операцій з їх ліквідації, у тому числі у зв`язку з форс-мажорними обставинами, такий платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ та скласти і зареєструвати в ЄРПН в установлені Податкового кодексу України терміни зведену податкову накладну за правилами, встановленими п.198.5 ст.198 розділу V Податкового кодексу України, виходячи з бази оподаткування ПДВ, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 розділу V Податкового кодексу України, так як такі біологічні активи та товари не будуть в подальшому використовуватись в оподатковуваних ПДВ операціях.

Виключень, з даного правила Податковий кодекс України не передбачає.

В той же час, обставини, на які посилається позивач, мають значення тільки при ліквідації довгострокових біологічних активів, як основних засобів платника. При цьому, поточні біологічні активи згідно свого визначення здатні давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи, як то стверджує позивач, втім така здатність не змінює статус таких активів в бухгалтерському обліку платника.

Тільки, у зв`язку з настанням відповідних обставин (спалахом особливо небезпечної хвороби) платником податку здійснюються операції зі знищення овець та мальків риб, які відносяться до довгострокових біологічних активів, та знищення основних виробничих та невиробничих засобів, податкові зобов`язання з ПДВ не нараховуються, в тому числі відповідно до п. 198.5 ст.198 розділу V Податкового кодексу України, за умови надання платником контролюючому органу відповідного підтверджуючого документа про виникнення таких обставин, наданого компетентним органом.

З наведеного вище слідує, що сама по собі операція зі списання тварин унаслідок їх загибелі не є об`єктом обкладення ПДВ, оскільки не є операцією ні з постачання товарів, ні з постачання послуг (пп.14.1.185, 14.1.191, п.188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Падіж тварин означає, що такі тварини вже не будуть використовуватися в господарській діяльності підприємства (від них не буде отриманий приплід, їх не продадуть тощо). Адже підприємство не отримало і вже не отримає від них доходу, на який розраховувало в процесі їх вирощування.

Як визначено п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, якщо платник ПДВ придбав товари/послуги з ПДВ і надалі їх почали використовувати, зокрема, в операціях, що не є його господарською діяльністю, то такий платник повинен нарахувати податкові зобов`язання на вартість цих товарів/послуг.

Для вирощування тварин сільгосппідприємство могло придбавати різні товари/послуги (корми, ветпрепарати, ветеринарні послуги тощо), які в бухобліку воно включило до собівартості таких тварин. Після загибелі молодняку тварин такі товари/послуги вважаються невикористаними в господарській діяльності підприємства.

Отже, обґрунтованим є висновок контролюючого органу, що оскільки товари/послуги, використані для придбання, вирощування загиблих тварин та риб, не були використані в господарській діяльності, відповідно до п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України підприємство має нарахувати податкові зобов`язання на вартість таких товарів/послуг.

Щодо понаднормового списання насіннєвого матеріалу, суд зазначає наступне.

Так, із акту перевірки вбачається, що контролюючим органом проведено аналіз використання у господарській діяльності Агрофірми "ЗОРЯ" ТОВ придбаного та власного насінневого матеріалу.

Представник позивача зазначив, що Головним управлінням ДПС у Харківський області невірно вказано площу земельних угідь, які засівалися озимою пшеницею.

Згідно із актом перевірки зазначено, що у 2017 році засіяно 600 га, а в 2018 році - 648 га. Але позивач у своїх поясненнях зауважує, що ним у 2017 році засіяно 648 га, а в 2018 - 800 га.

Як вбачається із наданих до матеріалів справи звітів про посівні площі сільськогосподарських культур у 2018 році площа, засіяна озимою пшеницею становить 648 га, а у 2017 році площа, засіяна озимою пшеницею становить 600 га (т.2 а.с.154-155, 157-158, 168-169, 171-172).

До того моменту, поки зерно не буде зібрано, воно вважається частиною біологічного активу. Iз біологічного активу зерно перетворюється на окремий актив за умови, що підприємство може отримати у майбутньому економічну вигоду від його використання і вартість зерна може бути достовірно визначена ( п. 5 П(С)БО 30 "Біологічні активи").

При цьому посіви сільгоспкультур є саме поточними біологічними активами (далі - ПБА) рослинництва. Про це свідчить той факт, що період, за який посіви (наприклад, озимої пшениці) перетворяться у сільгосппродукцію, тобто відокремляться від біологічного активу і стануть придатними для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання (зерно в результаті обмолоту відокремиться від колоска), не перевищить року.

А якщо біологічний актив здатний давати сільгосппродукцію протягом періоду, що не перевищує 12 місяців, то він є саме ПБА (п. 4 П(С)БО 30).

Облік витрат на вирощування зерна сільськогосподарські підприємства ведуть на рахунку 23 "Виробництво". За дебетом цього рахунка обліковують витрати на біологічні перетворення. За кредитом відображають вартість продукції, отриманої від урожаю при її первісному визнанні за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на місці продажу, або за фактичною собівартістю.

Щоб відобразити в обліку на кінець року посіви під урожай майбутнього року як ПБА, аграрій має в кінці року (на дату балансу) зробити проводку Дт 211 - Кт 231.

При цьому на субрахунку 211 посіви мають обліковуватися саме за справедливою вартістю, а не за фактичною собівартістю (сумою понесених витрат), як це було на субрахунку 231. Тому і списувати з кредиту субрахунку 231 в дебет субрахунку 211 слід суму, що дорівнює справедливій вартості посівів.

Справедлива вартість посівів навряд чи буде дорівнюватиме фактичним витратам, понесеним на вирощування посівів. Вона може бути або більша, або менша за розмір фактичних витрат на вирощування. Тому щоб закрити субрахунок 231 (зрівноважити його дебет і кредит), аграрій має здійснити ще деякі проводки, а саме: якщо витрати на вирощування посівів (ПБА), зібрані за дебетом субрахунку 231, виявилися менші за визначену справедливу вартість посівів (вартість, за якою на кінець року були визнані посіви як ПБА, тобто кредит субрахунку 231), то на різницю між цими двома величинами аграрій має визнати інший операційний дохід, тобто сформувати проводку Дт 231 - Кт 710 "Дохід від первісного визнання та від зміни вартості активів, які обліковуються за справедливою вартістю"; якщо ж, навпаки, справедлива вартість (кредит субрахунку 231) менша за понесені витрати (дебет субрахунку 231), то різницю списують до складу інших операційних витрат, тобто аграрій має сформувати проводку Дт 940 "Витрати від первісного визнання та від зміни вартості активів, які обліковуються за справедливою вартістю" - Кт 231.

При цьому коли настане час збирати урожай, вартість ПБА, оцінених за справедливою вартістю на кінець року, слід буде перенести на субрахунок 231.

Тобто аграрій має списати з балансу посіви, оцінені за справедливою вартістю, з віднесенням їх вартості на витрати виробництва (Дт 231 - Кт 211).

Із акту перевірки вбачається, що у зв`язку із відсутністю інформації від Агрофірми "ЗОРЯ" ТОВ в період проведення перевірки щодо норм посіву пшениці озимої, застосованих господарством у 2017 та 2018 роках, контролюючим здійснено розрахунок норми посіву насіння озимої пшениці виходячи із даних, які містяться в наданих для перевірки сертифікатах на насіння пшениці озимої сорту "Фіделіус" та сорту "Паннонікус" (т.2 а.с. 160, 161).

Відповідно до розрахунку податкового органу, середня норма посіву насіння озимої пшениці становить 248,9 кг/га. Враховуючи посівну площу 600 га у 2017 році та 648 га у 2018 році, загальний розрахунковий обсяг насіння становить 149340 кг та 161287 кг, відповідно.

Судом встановлено, що Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ надано акти витрат насіння № 6 від 28.09.2017 (т .2 а.с.151), № 7 від 28.09.2017 (т. 2 а.с.152), № 1 від 24.09.2018 (т. 2 а.с.141), № 2 від 30.09.2018 (т. 2 а.с.140), відповідно до яких насіння використане у вересні 2017 року списано під урожай 2018 року та відповідно використане у вересні 2018 року списано під урожай 2019 року, з урахуванням чого посівна площа становить 648 га у 2017 році та 800 га у 2018 році.

Поряд із тим, позивачем під час розгляду справи до суду не надано норми витрат насіння пшениці озимої, застосованих господарством у 2017 та 2018 роках, а в актах витрат насіння від 28.09.2017 №6 та від 28.09.2017 №7 інформація щодо витрат за нормою відсутня.

В актах витрат насіння від 24.09.2018 №1, від 30.09.2018 №2 окрім зазначення інформації щодо фактичних витрат насіння на 1га та на загальну площу наявна інформація щодо витрат за нормою. Згідно актів списано насіння пшениці озимої сорту "Паннонікус". При цьому зазначено норму витрат насіння 300 кг/га.

Слід зауважити, що згідно із сертифікатом на насіння пшениці сорту "Паннонікус" серія АА №013019, який виданий Тернопільскою обласною філією ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" 04.08.2017, насіння має такі показники: вміст насіння основної культури - 99,9%, схожість 95%, маса 1000 одиниць насіння 53,5 грамів (т.2 а.с.161)

Виходячи із зазначених показників, посівна придатність насіння становить 94,9 % (99,9*95/100), норма посіву насіння пшениці сорту "Паннонікус" становить 253,7 кг/га (53,5*4,5*100/94,9).

Застосовану платником податків норму витрат насіння пшениці 300 кг/га у 2018 році документально ніяким чином не підтверджено.

З врахуванням зазначеного, виходячи із середньої норми посіву насіння озимої пшениці 248,9 кг/га (детальний розрахунок наведено в акті перевірки), визначено розрахунковий обсяг насіння у кількості 161287 кг у 2017 році та 199120 кг у 2018 році та понаднормативне його списання у кількості 43513 кг у 2017 році та 40880 кг у 2018 році.

Позивачем не було надано належних доказів для спростування порушень у сфері податкового законодавства, хоча контролюючим органом неодноразово подавалися запити про надання Агрофірмою "Зоря" ТОВ документів для проведення документальної планової виїзної перевірки (т.1 а.с.135-137, 138, 139), але позивач ані на вимогу суб`єкта владних повноважень, ані під час розгляду адміністративної справи в суді, таких доказів не надав.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про правомірність висновків контролюючого органу в частині списання товарно-матеріальних цінностей на результати фінансової діяльності підприємства.

Також, суд зазначає, що під час перевірки позивача контролюючим органом встановлено нереальність господарських операції з ТОВ "Аркада СВ" та ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт" у перевіряємий період.

Судом встановлено, що між Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ (покупець) та ТОВ "Аркада СВ" (постачальник) укладено договір постачання №1603 від 16.03.2019, відповідно до умов якого постачальник поставляє, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити мінеральні добрива, відповідно до умов даного договору, додатків, специфікацій до нього (т.2 а.с.41-43).

У підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до справи специфікацію №1 від 16.03.2019, відповідно до якої визначено номенклатуру ТМЦ: Карбамід марки Б у кількості 50,4 т. Умови поставки - залізницею згідно транспортної інструкції покупця за послугами ПрАТ "Чугуївський Агротехсервіс".

У підтвердження поставки придбаного за договором №1603 від 16.03.2019 товару від ПАТ "Чегеївський Агротехсервіс" до Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ, позивачем надано до суду товарно-транспортні накладні № 554784 від 27.03.2019, № 554785 від 29.03.2019, № 554784 від 28.03.2019 (т.2 а.с.52-54).

Поряд із тим, товарно-транспортні накладні не містять відомостей про вантажно-розвантажувальні операції, відсутня конкретизація адреси пункту навантаження та розвантаження, відсутні відомості щодо номера посвідчення водія, стану в якому вантаж виданий для перевезення, маси вантажу брутто, виду пакування вантажу, вантажно-розвантажувальних операцій, час прибуття, вибуття, простою, відповідальних осіб.

Вказані обставини не дають змоги визначити та підтвердити можливість здійснення зазначеними в товарно-транспортних накладних легковими автомобілями транспортування товару придбання якого оформлено від ТОВ "Аркада СВ" та вважати проведені поставки реальними та унеможливлює підтвердження фактичного руху товару від постачальника ТОВ "Аркада СВ" у березні 2019 року до Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ.

Також, Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ не надано жодного документального підтвердження щодо проведення вантажо-розвантажувальних робіт товару придбання якого оформлено від ТОВ "Аркада СВ", з урахуванням того, що номенклатура та обсяг придбаних товарів свідчить про фізичну неможливість здійснення такого обсягу господарської діяльності без наявності допоміжних послуг, таких як навантаження, розвантаження, транспортування, пакування, тощо.

Разом з тим, суд зазначає про відсутність доказів яким чином оприбутковувався товар придбаний позивачем у ТОВ "Аркада СВ". Документів щодо наявності у позивача у власності або в оренді складських приміщень позивачем також не надано.

Крім того, суд зазначає, що позивачем надано паспорт №110 та №130 на сечовину (карбамід), марки Б, ДСТУ 7312:2013, дати виготовлення 12.09.2018. Паспорт видано ПАТ "АЗОТ" м. Черкаси. (т. 2 а.с. 47).

За даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі ЄРПН), ТОВ "Аркада СВ" на адресу Агрофірми "ЗОРЯ" ТОВ у березні 2019 року поставлено товарно-матеріальні цінності з номенклатурою: карбамід марки Б, код УКТ ЗЕД 3102, ознака імпортованого товару відсутня. Зазначені товарно-матеріальні цінності ТОВ "Аркада СВ" отримано від ТОВ "Ніка Агротрейд" (п.н. 42163583).

В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніка Агротрейд" (п.н. 42163583) карбамід марки Б отримано від Товариство з обмеженою відповідальністю "Статус Трейд" (п.н. 41115387) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімтрейд" (п.н. 41947222). Проте за даними податкових накладних визначено код УКТ ЗЕД .

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімтрейд" (п.н. 41947222) є одночасно постачальником карбаміду марки Б, код УКТ ЗЕД на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Трейд" (п.н. 41115387) та ПАТ "Аграрний фонд" (п.н. 38926880).

Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" (п.н. 38926880) є одночасно покупцем та постачальником карбаміду марки Б, код УКТ ЗЕД на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Трейд" (п.н. 41115387)

Товариство з обмеженою відповідальністю "Статус Трейд" (п.н. 41115387), також, є покупцем карбаміду марки Б, код УКТ ЗЕД від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерго" (п.н. 40044682).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газенерго" (п.н. 40044682) є одночасно постачальником та покупцем карбаміду марки Б, код УКТ ЗЕД від Товариство з обмеженою відповідальністю "Статус Трейд" (п.н. 41115387).

Відповідно до податкової накладної від 16.03.2019 №28, виписаної Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада СВ" на адресу Агрофірми "ЗОРЯ" ТОВ визначено код УКТ ЗЕД 3102, ознака імпортованого товару відсутня. Таким чином, карбамід марки Б повинен бути вітчизняного походження. Проте, вітчизняний виробник карбоміду марки Б у ланцюгу постачання відсутній, у тому числі ПАТ "АЗОТ".

Суд також, вважає за необхідне зазначити, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Статус Трейд" (п.н. 41115387) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімтрейд" (п.н.41947222), мають один вид діяльності: 46.90 - неспеціалізова оптова торгівля, однакову юридичну адресу м. Київ, вул. Мечнікова, 2 та одного й того самого директора ОСОБА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газенерго" (п.н. 40044682) зареєстровано в ТУ ДПС у м. Києві (Печерський р-н), вид діяльності 35.22 - розподіл газоподібного палива.

Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" (п.н. 38926880) зареєстровано в ТУ ДПС у м. Києві, вид діяльності 46.21 - оптова торгівля зерном.

За даними ІТС "Податковий блок" (реєстраційні відомості та звітність платника) встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Ніка Агротрейд" (податковий номер 42163583), знаходиться на обліку в ТУ ДПС у м. Києві (Печерський район), вид діяльності: 46.75- оптова торгівля хімічними продуктами, стан платника 0, останню податкову звітність подано за січень 2020 року.

Отже, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що Агрофірма "ЗОРЯ" ТОВ здійснювала діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту.

По суті позовних вимог суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

При цьому, суд враховує, правову позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 25.06.2018 у справі №803/1923/13-а, відповідно до якої про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

З аналізу положень Податкового кодексу випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, оцінюється судом з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Суд зазначає, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована ж податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для бюджетного відшкодування.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 02.04.2019 року по справі № 815/1244/15.

При цьому Верховний Суд в постанові від 26 березня 2019 року по справі №826/5263/14 зазначив, що наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Лише формальна наявність договорів, видаткових накладних і податкових накладних, не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання робіт та послуг, і не дає можливості суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій. Первинні документи, зокрема, податкові накладні не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з поставки за наявності у справі обставин, які виключають можливість такої поставки між суб`єктами, вказаними в цих документах, як постачальник та покупець.

Крім того, за даними єдиного державного реєстру судових рішень (далі ЄДРСР) ТОВ "Ніка Агротрейд" (податковий номер 42163583), ТОВ "Статус Трейд" (код ЄДРОУ 41115387) є учасниками кримінальних проваджень, користуються послугами конвертаційних груп, та безпідставно формують податковий кредит підприємствам вигодонабувачам (Справа №757/14349/19-к).

Сам факт того, що на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

Податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Тобто згідно вказаних рішень вирок по статті 205 Кримінального кодексу України щодо однієї особи - фіктивного суб`єкта господарювання - позбавляє права на податкову вигоду всіх його контрагентів незалежно від реальності чи нереальності господарських операцій. Проте навіть за відсутності вироку показання посадових осіб умовно фіктивного контрагента в кримінальному провадженні можуть бути доказами у адміністративній справі щодо права платника податків на податкову вигоду (податковий кредит і витрати).

Наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з надання послуг фактично не мали реального характеру, замовлення та виконання робіт оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними вище договорами.

Враховуючи вищенаведене, із наданих позивачем документів не можливо встановити реальність походження, введення в обіг карбаміду марки Б, код УКТ ЗЕД 3102, а відтак позивач не довів, що його дії по формуванню податкового кредиту є правомірними.

Крім того, у перевіряємий період між позивачем (покупець) та ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт" (постачальник) укладено договір постачання №2017-1104/03, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця хімічну продукцію, а покупець зобов`язується належним чином прийняти й оплатити товар в сумі, строки та на умовах визначених даним договором (т.2 а.с.66-68).

Суд зазначає, що у підтвердження реальності господарської операції позивачем надано до суду рахунок-фактуру № 532, платіжне доручення № 377, податкову накладну № 7, видаткову накладну № ТД 0414-32, товарно-транспортну накладну № 316745, акт списання мінеральних добрив № 7, рух активів.

Поряд із тим, за даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі ЄРПН), ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт" на адресу Агрофірми "ЗОРЯ" ТОВ у квітні 2017 року поставлено товарно-матеріальні цінності з номенклатурою: Нітроамофоска NРК 23:13:8 (біг-бег) (імп.), код УКТЗЕД , наявна ознака імпортованого товару.

Дослідженням ЄРПН за період з 01.01.2015 по 30.04.2017 встановлено, що придбання номенклатури товару: Нітроамофоска NРК 23:13:8 (біг-бег) (імп.), з кодом УКТЗЕД у ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт" відсутнє.

В свою чергу, ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт" також не є виробником чи імпортером товарно-матеріальні цінності зазначеної номенклатури.

Поряд із тим, з врахуванням зазначеного, судом не встановлено реальність походження, введення в обіг Нітроамофоски NРК 23:13:8 (біг-бег) (імп.), код УКТ ЗЕД .

Згідно пояснень платника податків у запереченні до акту перевірки, сплату коштів на адресу ТОВ "Аркада СВ" проведено на підставі платіжного доручення від 11.04.2019 № 238, що відрізняється від даних перевірки, відповідно до якої сплата відбулась за платіжним дорученням від 12.04.2019 № 436.

Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ до розгляду заперечень та до суду була надана товарно-транспортна накладна від 14.04.2017 №ТД0414-32 , відповідно до якої перевізником є Індустрія Транс Ком, замовником є ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт", вантажовідправником є ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт", вантажоодержувачем є Агрофірма "ЗОРЯ" ТОВ. Зазначено марку авто, пункт навантаження, пункт розвантаження, відомості про вантаж.

Поряд із тим, товарно-транспортні накладні не містять відомостей про вантажно-розвантажувальні операції.

Крім того, з наданої Агрофірмою "Зоря" ТОВ видаткової накладної від 14.04.2017 № ТД 0414-32 вбачається, що товар отримав(ла) Онищенко. Посада особи, що отримала товар відсутня.

Щодо наявності письмового договору з Онищенко про надання повноваження на здійснення господарської операції особи в інтересах Агрофірми "ЗОРЯ" ТОВ слід зазначити, що ні в ході проведення перевірки, ні в ході розгляду справи зазначений документ не надано, не зважаючи на письмовий запит від 28.02.2020, яким передбачено надання всіх копій первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ "Аркада СВ" та ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт".

Із наданого до суду Агрофірмою "Зоря" ТОВ паспорту якості № 316745 від 14.03.2017 на Нітроамофоску марки 23:13:8, вбачається, що експортером є АО "Невинномысский Азот", Росія, імпортером є ДП "Агроцентр Єврохім-Україна".

З Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ДП "Агроцентр Єврохім-Україна", податковий номер 33102216 дійсно є постачальником Нітроамофоски марки 23:13:8 для ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт", проте у податкових накладних зазначено код УКТ ЗЕД , а не код УКТ ЗЕД .

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт" є учасником кримінальних проваджень - справа №592/15502/18.

Одночасно суд звертає увагу на отриману відповідачем інформацію за результатами здійснення податкового контролю контрагентів позивача, яка свідчить про неможливість реального здійснення ними фінансово-господарських операцій та ведення діяльності у порядку, передбаченому законодавством.

Положеннями підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеній у постанові від 26.06.2018 у справі №816/1422/17, платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ та його подальше бюджетне відшкодування. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь - яких дій на предмет перевірки податкової "доброчесності" контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо), перевірки загальнодоступної інформації щодо наявності кримінальних проваджень за участю контрагента, в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової "надійності" такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом.

Суд зазначає, що позивачем не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про виявлену ним належну обачність й обережність при виборі контрагентів, що в сукупності з встановленими обставинами справи та з урахуванням характеру спірних правовідносин, які склались у даній справі, також свідчить про обґрунтованість тверджень контролюючого органу про безпідставність формування податкового обліку позивача за господарськими операціями з ТОВ "Аркада СВ", ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт".

При цьому, відповідність господарської операції діловій меті, про що може свідчити і економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, є необхідною умовою для реалізації платником податку права на врахування цих витрат. Це відповідає самому змісту наведених норм ПК України, які надають платнику податку право зменшити податкові зобов`язання на суму податку, сплаченого ним у зв`язку з придбанням товарів (послуг) при здійсненні господарської діяльності. Встановлення законодавцем податкових преференцій має на меті стимулювання ділової активності учасників торгівельного обороту, що, в свою чергу, презюмує здійснення господарських операцій, що є об`єктом оподаткування, з метою досягнення економічного ефекту (ділової мети), а не тільки з метою отримання податкової вигоди. Відсутність економічної доцільності господарських операцій, окрім як здійснення їх з метою отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, є підставою для зменшення в податковому обліку платника податку суми податкового кредиту.

Завідома для платника податків відсутність розумної економічної причини щодо певних витрат при здійсненні господарської операції, як правило, виключає підстави для збільшення у податковому обліку витрат та/або податкового кредиту, оскільки таке у більшості своїй свідчить про відсутність ділової мети у такої господарської операції як притаманної риси господарської діяльності.

При цьому, суд зауважує, що якщо між суб`єктами господарювання була підписана уся первинна документація (договори, акти, видаткові накладні тощо), а також була зареєстрована податкова накладна, то це не є беззаперечним фактом реальності господарської операції між контрагентом та платником податків. Будь-яка господарська операція повинна, перш за все, мати ділову мету та економічну вигоду. З цього приводу, Суд зазначив: "за певних інших обставин названі документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В іншому випадку, первинні документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку".

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у поставі від 19 травня 2020 року по справі №826/10104/16.

У постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 826/9368/15 вказано, що про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: "неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку".

З урахуванням наведеного та з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, суд зазначає, що документи бухгалтерської звітності, надані позивачем, не можуть вважатись такими, що відповідають Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що в сукупності з іншими доводами контролюючого органу свідчить про не підтвердження фактичного виконання зобов`язань за договорами між позивачем та його контрагентами.

Матеріалами справи у сукупності встановлених обставин не підтверджується фактична поставка мінеральних добрив від двох контрагентів позивача, натомість підтверджується обрив ланцюгу придбання товарів, визначених родовими ознаками, у зв`язку із чим висновки акту перевірки є обґрунтованими, оскільки наявність первинних документів без підтвердження реальної наявності активів у цивільному обігу, переданих між заявленими учасниками господарських операції, які використали податковий кредит по ланцюгу придбання не може мати наслідком відображення таких операцій у податковому обліку.

На підставі викладеного суд зазначає, що перевіркою не підтверджується реальність проведення господарській операцій між Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ та контрагентами ТОВ "Аркада СВ", ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт" та встановлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в діяльності та приходить до висновку, що за операціями поставки товару оформлювались первинні документи з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій та правомірності формування сум податкового кредиту, наслідком чого є отримання Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 10.04.2020 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість та штрафу у загальній сумі 397438,75 грн за порушення пункту 195.5 статті 198 Податкового кодексу України, пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України прийнято контролюючим органом у відповідності до чинних норм податкового законодавства, у зв`язку із чим не підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги в частині скасування податкового повідомлення рішення № від 10.04.2020, винесеного на підставі порушення товариства щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

З акту перевірки вбачається, Агрофірмою "ЗОРЯ" ТОВ зареєстровано податкові накладні № 13 від 31.07.2019 та № 3 від 11.09.2019 з порушенням строку їхньої граничної реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме, податкову накладну № 13 від 31.07.2019 зареєстровано 19.08.2019 (4 дні прострочення) та податкову накладну № 3 від 11.09.2019 зареєстровано 03.10.2019 (3 дні прострочення).

У зв`язку із порушенням строків реєстрації податкових накладних контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 10.04.2020 №, яким до позивача застосовано штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у загальній сумі 93099,00 грн

Згідно з пунктом 201.1. статті 201 Податкового Кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна / розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Згідно з пунктом 11 вказаного Порядку квитанція, що підтверджує факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, надсилається протягом операційного дня платникові податку. Якщо протягом операційного дня платникові податку не надіслано квитанцію, що підтверджує прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування, такі податкова накладна та/або розрахунок коригування вважаються зареєстрованими.

За правилами пункту 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Суд зазначає, що позивачем не заперечується факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних № 13 від 31.07.2019 та № 3 від 11.09.2019.

Враховуючи викладене та те, що позивачем порушено граничний строк реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд приходить до висновку про правомірність висновків контролюючого органу щодо застосування до Агрофірми "ЗОРЯ" ТОВ штрафних санкцій, у зв`язку із чим, податкового повідомлення рішення № від 10.04.2020 винесене на підставі та у межах чинного законодавства та не підлягає скасуванню .

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Агрофірми "ЗОРЯ" Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25 січня 2021 року.

Суддя О.О.Горшкова