Справа № 140/16039/20
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/16039/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх уточнення, обґрунтовані тим, що 06.08.2020 позивач звернувся до ГУ ПФ України у Волинській області із заявою про перерахунок уже призначеної пільгової пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового та пільгового стажу період роботи з 01.06.2015 по 21.10.2019 у ДП «Шахта №1 «Нововолинська». Однак згідно листа від 17.09.2020 відповідачем не зараховано до страхового та пільгового стажу позивача вказаний період роботи у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків за вказаний період, що і стало підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки страхувальник (ДП «Шахта №1 «Нововолинська») у вказаний період щомісячно здійснював нарахування страхових внесків та сплачував їх, а факт наявності у роботодавця несплаченої недоїмки, фінансових санкцій та пені не може бути підставою для відмови у зарахуванні позивачу страхового стажу за вказаний період.

Таким чином, урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить: визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування періоду роботи у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.06.2015 по 21.10.2019 до страхового та пільгового стажу для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах, та щодо нездійснення перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання відповідача зарахувати період роботи з 01.06.2015 по 21.10.2019 у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» до страхового та пільгового стажу для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах, та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вказаного страхового стажу з дати виникнення права на перерахунок пенсії - з 06.08.2020.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що за даними персоніфікованого обліку інформація про сплату внесків за період з 01.06.2015 по 21.10.2019 ДП «Шахта №1 «Нововолинська» відсутня, тому немає підстав для зарахування для пільгового та страхового стажу позивача спірного періоду у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків. Просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що з 01.10.2002 позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області.

06.08.2019 позивач звернувся до ГУ ПФ України у Волинській області із заявою, якій просив здійснити перерахунок пенсії згідно з частиною 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового та пільгового стажу в повному обсязі період роботи з 01.06.2015 по 21.10.2019 у ДП «Шахта №1 «Нововолинська».

Листом від 17.09.2020 № 13282-12775/р-02/8-0300/20 відповідач повідомив, що позивач у період з 01.06.2015 по 21.10.2019 працював у ДП «Шахта №1 «Нововолинська», з 28.10.2019 по даний час працює у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». Вказані підприємства є боржниками як по сплаті страхових внесків так і єдиного соціального внеску. До пільгового стажу по Списку №1 можливо зарахувати періоди пільгової роботи на підставі уточнюючих довідок та лише за умови підтвердження факту сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Отже, для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням періодів роботи з 01.06.2015 по 21.10.2019 та з 28.10.2019 по даний час немає підстав у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 01.06.2015 по 21.10.2019 у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та не здійснення перерахунку пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За приписами частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону № 1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо відмови відповідача у зарахуванні до загального та пільгового страхового стажу для перерахунку пенсії періоду роботи позивача з 01.06.2015 по 21.10.2019 у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач з 02.06.2015 працював заступником начальника дільниці ВТБ з профілактичних робіт з ТБ ДП «Шахта №1 «Нововолинська», з 01.02.2017 переведений на посаду помічника начальника ДВТБ по ПЛАтаПЗ, з 31.12.2018 по 21.10.2019 - працював на посаді начальника дільниці, як керівник підземної дільниці, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Довідкою ДП «Шахта №1 «Нововолинська» від 21.07.2019 №109 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено, що у період з 02.06.2015 по 01.02.2017 позивач виконував підземні роботи за посадою заступник начальника дільниці, як керівник підземної дільниці, що передбачено Списком №1, з 01.02.2017 по 31.12.2018 - виконував підземні роботи за посадою помічник начальника дільниці, як керівник підземної дільниці, що передбачено Списком №1, з 31.12.2018 по 27.03.2019 - виконував підземні роботи за посадою начальник дільниці, як керівник підземної дільниці, що передбачено Списком №1,

Також з матеріалів справи слідує, що позивачу з червня 2015 по жовтень 2019 включно була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, що підтверджується довідкою ДП «Шахта №1 «Нововолинська» від 30.06.2020 № 330.

Таким чином, оскільки з наявних у справі письмових доказів убачається, що з червня 2015 по жовтень 2019 позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового та пільгового страхового стажу позивача вказаний період його роботи.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до страхового та пільгового стажу періоду роботи у ДП «Шахта №1 «Нововолинська», а саме: з 02.06.2015 (оскільки саме з цієї дати позивач був прийнятий на роботу) по 21.10.2019, та зобов`язання зарахувати позивачу до страхового та пільгового стажу вказаний період роботи та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вказаного страхового стажу з 06.08.2020.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн та витрати на правову допомогу у загальному розмірі 3000,00 гривень.

Перевіряючи доводи сторін та докази, якими позивач підтверджує понесені витрати, суд встановив, що сплата судового збору у сумі 840,80 грн підтверджується квитанцією від 13.11.2020.

Як вбачається із доданих письмових доказів, а саме: договорів про надання професійної правничої допомоги від 05.06.2019 та від 15.12.2019; квитанцій до прибуткового касового ордера від 13.11.2020 №40 та від 16.12.2020 № 49, розрахунків витрат на надання професійної правничої допомоги адвокатом від 13.11.2020 та 16.12.2020, адвокатом Дунець О.Ф. було надано позивачу такі послуги: оформлення адміністративного позову на суму 2000,00 грн., оформлення заяви про уточнення позовних вимог на суму 1000,00 грн.

Відповідач вважає, що розмір правової допомоги є необгрунтованим, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що гонорар є розумним та враховує витрачений адвокатом час, а дана справа є справою незначної складності.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката, суд враховує те, що провадження у справі здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також, судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові названого позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Окрім того, відповідно до статті 12 КАС України дана категорія справи відноситься до незначної складності.

З огляду на вказані обставини справи, суд дійшов висновку, що вартістю таких послуг (оформлення позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог) у загальному розмірі 3000,00 грн за наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень з аналогічних спорів реєстрі не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Відтак, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, суд (враховуючи також позицію відповідача) вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн, та витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 02.06.2015 по 21.10.2019 у Державному підприємстві «Шахта №1 «Нововолинська».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу період роботи з 02.06.2015 по 21.10.2019 у Державному підприємстві «Шахта №1 «Нововолинська» та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вказаного страхового стажу з 06.08.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1840,80 грн. (одна тисяча вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код 13358826).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич