Справа № 340/3237/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2021 року м. Дніпросправа № 340/3237/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 р. у справі № 340/3237/20 (м. Кропивницький, суддя першої інстанції Притула К.М. )

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо залишення заяви про призначення (перерахунок) пенсії ОСОБА_1 без розгляду протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити, виплачувати та перераховувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця за вислугу років з часу звернення із заявою від 25.06.2020 р. з розрахунку 90% від розміру заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з обмеженням її максимальним розміром дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до ст.37, 37-1 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України. 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), у редакції Закону від 01.01.2011 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 р. у справі № 340/3237/20 позовні вимоги задоволені.

Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, щодо залишення заяви про призначення (перерахунок) пенсії ОСОБА_1 без розгляду протиправною.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити, виплачувати та перераховувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця за вислугу років з часу звернення із заявою від 25.06.2020р. з розрахунку 90% від розміру заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з обмеженням її максимальним розміром дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до ст.37, 37-1 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України. 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), у редакції Закону від 01.01.2011 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на сьогоднішній день Закон України «Про державну службу» № 889, який діє з 01.05.2016р., не передбачає жодного перерахунку пенсії, а питання пенсійного забезпечення врегульовано, зокрема, статтею 90 даного Закону, де передбачені умови призначення пенсії державним службовцям за нормани Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Визнання неконституційним припис пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, жодним чином не впливає на зміну пенсійної виплати позивачу. Відсутність правового регулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду. Право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов`язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію. Просить оскаржуване рішення скасувати, та винести нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має 42 роки 11 місяців 13 днів загального трудового стажу державної служби, з них 15 років 7 місяців 21 день служби в органах місцевого самоврядування (а.с.48).

В грудні 2010 року позивачу призначено спеціальну пенсію за віком у розмірі 90% від заробітку який він отримував перебуваючи на займаній посаді.

За Додатком № 52 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 р. № 363 збільшено розмір посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату районних у містах крім м. Києва та Севастополя) рад та їх виконавчих комітетів. Виходячи із збільшення заробітку посадової особи за посадою 07 червня 2018 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця (а.с.18).

Рішенням №824303 «Про відмову в перерахунку пенсії» від 11 червня 2018 року відповідачем відмовлено в перерахунку. Відмова обґрунтована нормами пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII (а.с.28-29,70).

25 червня 2020 року позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії на підставі рішення Конституційного суду від 18 червня 2020 року N 5-р(II)/2020, яким пункт 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII визнано неконституційним (а.с.30)

Відповіді на вказану заяву на час звернення із цим позовом, позивач не отримував.

Не погодившись із бездіяльністю, позивач звернувся з позовом до суду.

Правомірність не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років є предметом спору в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу пенсія була призначена до 2015 року, а також враховуючи рішення Конституційного Суду № 5-р(ІІ)/2020 від 18.06.2020 р., яким положення пункту 5 розділу III визнано таким, що не відповідає Конституції України припис пункту 5 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, що визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до норм ЗУ "Про державну службу", які діяли на момент призначення йому такої пенсії.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Реалізацію права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 р. втратив чинність Закон №3723-XII.

Частина перша статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII. Відповідно до якого статтю 37-1 Законом України «Про державну службу» № 3723-XII викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 делегував Уряду.

Пунктами 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 р. № 865 передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 3723-XII, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 р. № 1013 пункт 4 постанови № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики». Зазначена постанова відповідно до пункту 6 застосовується з 01.12.2015 р.

Тобто, в редакції Постанови №1013 п. 5 Постанови №865 передбачав форму довідки про заробітну плату, що подається лише для призначення пенсії державним службовцям.

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова № 1013 не містить.

Стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише делегувала вирішення такого питання Кабінету Міністрів України, який відповідно до п. 3 ст. 116 Конституції України забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту.

10.12.2015 р. прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII. У зв`язку з набуттям з 01.05.2016 р. чинності зазначеним Законом, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Відповідно до ст.90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

Тобто, до 01.12.2015 р. ст. 37-1 Закону № 3723-XII було встановлено право на перерахунок пенсії державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям та визначено механізм такого перерахунку в Постанові № 865 (пункти 4, 5), з 01.12.2015 р. Постановою № 1013 було внесено зміни в Постанову №865, якими з цього нормативно-правового акта, фактично, виключено механізм перерахунку пенсії державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Постанови № 1013 та № 865 не містять положень, які закріплювали б можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітків працюючих державних службовців.

З 01.05.2016 р. набрав чинності Закон № 889-VIII, яким визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим, і перерахунок пенсії державним службовцям здійснюється на загальних засадах, відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.5 розділу III Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду № 5-р(ІГ)/2020 від 18.06.2020 р. положення пункту 5 розділу III визнано таким, що не відповідає Конституції України припис пункту 5 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, що визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

Проте вказана норма не регулювала та не визначала передумов перерахунку пенсій, а визначала призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних.

Скасування вказаної норми не впливає на перерахунок вже призначеної пенсії.

Колегія суддів зауважує, що зміст та обсяг існуючих конституційних прав і свобод позивача не було звужено. Положення пункту 5 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII не обмежувало право на перерахунок пенсії, а скасовувало норми щодо призначення пенсій. На час прийняття вказаної норми позивачу вже була призначена пенсія. Прийняття вказаного положення не звузило права позивача і, як наслідок, визнання неконституційним вказаного положення жодним чином також не торкнулося його прав.

Щодо посилання позивача та суду першої інстанції на рішення №824303, колегія суддів, зазначає його безпідставність, оскільки воно не оскаржується та не скасовано.

Крім того, загальновизнаний принцип права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати вчинити дії, спрямовані на реалізацію права на перерахунок призначеної пенсії.

Проте, оскільки, законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 року у справі № 226/1478/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте колегія суддів зауважує, що відповідачем заява про призначення (перерахунок) пенсії ОСОБА_1 залишена без розгляду.

Частина 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Заява ОСОБА_1 про призначення (перерахунок) розглянута не була, відповіді на неї відповідачем не надано.

В цій частині апеляційна скарга не підлягає задоволенню, суд першої інстанції об`єктивно та повно вирішив спірні питання. Позивач не отримав відповіді на заву про призначення (перерахунок) пенсії, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо залишення заяви про призначення (перерахунок) пенсії ОСОБА_1 без розгляду.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області підлягає частковому задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального права, що відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 р. у справі № 340/3237/20 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, щодо залишення заяви про призначення (перерахунок) пенсії ОСОБА_1 без розгляду протиправною.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко