Справа № 420/13295/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати врахування відповідачем - Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до страхового стажу період трудової діяльності пози вача ОСОБА_1 з 29 березня 1989 року по 19 вересня 1990 року в ка лендарному обчисленні протиправним;

- зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області врахувати до страхового стажу для призна чення пенсії періоду трудової діяльності позивача ОСОБА_1 з 29 бе резня 1989 року по 19 вересня 1990 року в пільговому обчисленні один рік і шість місяців за кожний рік роботи та провести перерахунок раніш призначеної пенсії.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території, а саме з м. До нецька і отримує пенсію за віком. Позивач, на своє звернення 18 вересня 2020 року отримала письмову відповідь Головного управління ПФУ в Одеській області № 8475-7955/0-02/8-1500/20 зі змісту якої довідалась про те, що період її трудової діяльності з 29 березня 1989 року по 19 вересня 1990 року в проектно-конструк торському і технологічному інституті «Уренгойнафтогазбудпроект», розташованому в м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області враховано до страхового стажу для призначення пенсії не в пільговому, а в календарному обчисленні з тих мотивів, що відсутні відомості про укладення строкового договору. Позивач вважає врахування відповідачем до страхового стажу для призначення пенсії періоду трудової діяльності з 29 березня 1989 року по 19 вересня 1990 року в проектно-конструкторському і технологічному інституті «Уренгойнафтогазбудпроект» розташованому в м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської обла сті Російської Федерації в календарному обчисленні протиправним та посилається на зміст архівної довідки відділу по справам архівів адміністрації м. Новий Урен гой від 10 листопада 2011 року № 3096 та на абз. 1 п. 5 Прикінцевих Положень Закону У країни « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 відповідно до яких період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зарахо вується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

04.12.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

21.12.2020 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якій представник наголошує на тому, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

22.12.2020 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник зазначив, що період роботи позивачки з 29.03.1989 року по 19.09.1990 року враховано до страхового стажу в календарному обчисленні, оскільки в порушення чинного законодавства України, позивачем не надано ні трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі ні довідки, в якій зазначено періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 взята на облік внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідкою Департаменту праці та соціальної політики № 5106-586 від 23.10.2014 року (а.с.6).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, що наявна у матеріалах справи, в період з 02 січня 1975 року по 19 липня 1993 року позивач працювала в установах, розташованих на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Феде рації (а.с.8-10).

З 29 березня 1989 року по 19 липня 1993 року позивач працювала на посаді інженера-конструктора II категорії у відділі комплексного проектування проект но-конструкторського і технологічного інституту «Уренгойнафтогазбудпроект» (а.с.10).

Відповідно до архівної довідки відділу по справам архівів адміністрації м. Новий Урен гой від 10.11.2011 року № 3096 вбачається, що під час роботи з березня 1989 року по липень 1992 року у вищезгаданому інституті позивач отримувала заробітну плату із урахуванням районного коефіцієнта та північних надбавок (з/б а.с.12).

18.09.2020 року на звернення позивача щодо пенсійного забезпечення Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області надано відповідь № 8475-7955/0-02/8-1500/20, в якій, крім іншого, зазначено, що підставою для зарахування до страхового стажу у пільговому обчисленні часу роботи у віддалених районах є трудова книжка, або письмові трудові договори, або довідки, в яких вказано, що в період роботи працівник користувався відповідними пільгами з обчисленій стажу. На підставі зазначеного пенсію обчислено при страховому стажі 25 років7 місяців (стаж враховано по 29.02.2020) та заробітній платі 9917,38 грн, визначеній за періоди з 01.04.1985 по 31.07.1990, з 01.11.2000 по 30.04.2002, та її розмір складає 2600,59 грн, де: 2537,16 грн - основний розмір пенсії; 63,43 грн - підвищення згідно ч. 3 ст. 29 Закону. Періоди з 15.11.1981 по 30.12.1988, з 20.09.1990 по 19.07.1993 зараховані до страхового стажу в полуторному розміри. Період з 29.03.1989 по 19.09.1990 враховано до страхового стажу в календарному обчисленні, оскільки відсутні відомості про укладення строкового договору (а.с.7).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Згідно з п. 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058, період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, переведеним, направленим або запрошеним на роботу Крайньої Півночі або в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з другої місцевості країни при умові підписання ними трудових договорів про роботу в цих районах терміном на три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки добавити їм наступні пільги, а саме зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі або в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців роботи при нарахуванні стажу, що дає право на отримання пенсії по віку або по інвалідності.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №32-V від 26 липня 2006 року та відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що трудовий договір є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу в районах Крайньої Півночі або в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Як вбачається з копії трудової книжки, наявної у матеріалах справи, що в період з 02 січня 1975 року по 19 липня 1993 року позивач працювала в установах, розташованих на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Феде рації. Зокрема, в період з 29 березня 1989 року по 19 липня 1993 року позивач працювала на посаді інженера-конструктора II категорії у відділі комплексного проектування проект но-конструкторського і технологічного інституту «Уренгойнафтогазбудпроект» (а.с.10).

Згідно Постанови Ради Міністрів колишнього СРСР від 03 січня 1983 року № 12 «Про Перелік районів крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі» Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області Російської Федерації віднесений до районів Крайньої Півночі.

Суд зазначає, що спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Проте, період з 29 березня 1989 року по 19 липня 1993 року пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача через відсутність трудового договору за вказаний період роботи.

Однак, з урахуванням наведених норм законодавства, суд вважає такі доводи відповідача помилковими та такими, що спростовуються відповідними записами у трудовій книжці.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має право скористатись пільгами, які зазначені в Указі Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме, зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі або в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців роботи при нарахуванні стажу, що дає право на отримання пенсії по віку або по інвалідності, таким чином позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним врахування відповідачем - Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до страхового стажу період трудової діяльності пози вача ОСОБА_1 з 29 березня 1989 року по 19 вересня 1990 року в календарному обчисленні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням зазначеного та з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що похідні позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача - Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області здійснити перерахунок трудового стажу ОСОБА_1 з 29 бе резня 1989 року по 19 вересня 1990 року, зарахувавши пільговий стаж трудової діяльності в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в пільговому обчисленні один рік і шість місяців за кожний рік роботи.

Суд вважає, що такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС країни рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а понесені позивачем судові витрати в розмірі 840,80 грн підлягають стягненню в повній мірі.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним врахування відповідачем - Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до страхового стажу період трудової діяльності ОСОБА_1 з 29 березня 1989 року по 19 вересня 1990 року в календарному обчисленні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області здійснити перерахунок трудового стажу ОСОБА_1 з 29 бе резня 1989 року по 19 вересня 1990 року, зарахувавши пільговий стаж трудової діяльності в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в пільговому обчисленні один рік і шість місяців за кожний рік роботи.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова

.