Справа № 540/96/21
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/96/21

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Гомельчук С.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служба України про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 року №Ф-18921-51.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк на усунення її недоліків.

В ухвалі зауважено на тому, що позовна заява, відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України, підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме - надати до суду уточнену позовну заяву, з урахуванням висновків, наведених у цій ухвалі, в якій зазначити:

- ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача, зазначити належних відповідачів;

- зазначити та надати належним чином завірені копії доказів, які б підтверджували наведені у позовній заяві доводи протиправності оскаржуваного рішення;

- надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів, або надати докази отримання спірної вимоги саме 12.01.2021 року (як то зазначено у позовній заяві);

- зазначити у позовній заяві відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- зазначити у позовній заяві відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- зазначити наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- надати завірені належним чином копії доданих до позовної заяви письмових доказів у кількості відповідній учасникам справи.

20.01.2021 року позивачем до суду подано заяву про поновлення строків на оскарження спірної вимоги та уточнену позовну заяву.

Втім, дослідивши надані документи, суд доходить висновку про те, що позивачем в уточненій позовній заяві не зазначено відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви (якщо такі здійснювалися), не вказано про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Окрім того, із позовної заяви та доданих до неї матеріалів встановлено, що позивач оскаржує вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 року №Ф-18921-51, відповідно до якої сума заборгованості зі сплати єдиного внеску становить 31432,50 грн. Отже, перебіг десятиденного строку на оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 року №Ф-18921-51 починається з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів, тобто з дня отримання зазначених рішень.

Втім, до суду ОСОБА_1 звернувся 13.01.2021 року, пропустивши при цьому встановлений законодавцем строк звернення до суду з метою оскарження вимоги зі сплати єдиного внеску.

При цьому, в ухвалі суду від 14.01.2021 року вказувалось на відсутність доказів, які б свідчили про отримання позивачем спірної вимоги саме 12.01.2021 року, як то зазначено ним у первинній позовній заяві.

Позивач у заяві про поновлення строків на оскарження спірної вимоги зазначив, що так як він не має доказів отримання вимоги 12.01.2021 року, і йому незрозуміло яким чином їх отримати, наведене вважає достатньою підставою для відновлення строків на оскарження вимоги.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Отже, звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом обумовлене законодавцем відповідним строком, який обчислюється з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, спричинене діями та/або бездіяльністю державного виконавця.

З наведеного слідує, що позивачем фактично не наведено підстав, які спричинили пропущення строку на звернення до суду із вказаним позовом, що у свою чергу свідчить про невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позивачем частково усунуто недоліки позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, у даному випадку існують підстави для повернення ОСОБА_1 позовної заяви.

Керуючись ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), разом з доданими документами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя С.В. Гомельчук