Справа № 560/4223/19
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4223/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

21 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року суд визнав протиправним та скасував рішення управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому №51 від 19.07.2016 року про припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.07.2016 року та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.07.2016 року, нарахувавши та виплативши невиплачену пенсію, починаючи з 01.07.2016 року.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць суд допустив рішення до негайного виконання. Також суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати звіт про виконання судового рішення.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 року залишено без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року - без змін.

Позивачу виданий виконавчий лист та рішення з відміткою про набрання ним законної сили.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поданий звіт про виконання рішення суду, розгляд якого суд призначив в порядку письмового провадження.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звіт за №2200-0802-7/33397 від 24.07.2020 року таким, що не підтверджує повне та належне виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії, яка облікована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за період з 01.08.2016 року по 31.07.2020 року в сумі 102217,05 грн.

Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області новий строк (15 робочих днів) з дати отримання цієї ухвали, для подання Хмельницькому окружному адміністративному суду звіту про повне виконання рішення суду від 17.02.2020 року по справі 560/4223/19.

Не погоджуючись з постановленням такої ухвали, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову постанову, якою визнати поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звіт таким, що підтверджує виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць, що допущено рішенням суду до негайного виконання, пенсія за липень 2016 року в сумі 1376,45 грн перерахована на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий у банківській установі АТ "Ощадбанк" 22.04.2020 року.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції проігноровано, що кошти за період з 01.08.2016 року по 31.07.2020 року в сумі 102217,05 грн відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №788 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України") обліковано в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та внесено в другу чергу підсистеми "Реєстр судових рішень" (реєстраційний номер рішення в реєстрі 1395977) і будуть виплачені після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на виконання рішення суду від 17.02.2020 року виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено, розрахована сума боргу 103593,50 грн. з виплати пенсії.

В частині виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць (пенсія за липень 2016 року в сумі 1376,45 грн.) 22 квітня 2020 року кошти перераховані на рахунок ОСОБА_1 у АТ "Ощадбанк".

Відповідач зазначає, що кошти за період з 01.08.2016 року по 31.07.2020 року в сумі 102217,05 грн. обліковані в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та будуть виплачені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Також покликається на те, що згідно з інформацією управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 23.07.2020 року №5773, ОСОБА_1 знята з обліку 19.05.2015 року та станом на липень 2020 року за даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб на обліку не перебуває.

Відповідач зазначає, що позивач з заявою щодо поновлення виплати пенсії до Головною управління не зверталась, у зв`язку з чим нарахування пенсії позивачці відновлено, проте перерахування боргу буде здійснене за наявності інформації в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб про перебування її на обліку.

Встановлено, що пенсія за період з 01.08.2016 року по 31.07.2020 року в сумі 102217,05 грн. позивачці не виплачена, чого сам відповідач не заперечує.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що на момент подання звіту, відповідач зазначене вище рішення суду виконав не повністю.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено ст.382 КАС України, за приписами частини першої та другої якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини восьмої цієї ж статті судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд першої чи апеляційної інстанції. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.

Апеляційний суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Із аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 р. зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26.04.2005 року, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19.02.2009 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

Невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, що частина перерахованої пенсії (за період з 05.03.2019 року по 30.11.2019 року в сумі 10336,99 грн.) позивачу не виплачена.

Таким чином, рішення суду від 27.10.2020 року в цій частині відповідачем повністю не було виконано.

Апелянт вказує, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року у справі №560/4223/19, яке набрало чинності згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 року, ОСОБА_1 виплату пенсії поновлено та за період з 01.07.2016 року по 31.07.2020 року розраховано борг в сумі 103593,50 грн. Рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць, що допущено рішенням суду до негайного виконання, пенсія за липень 2016 року в сумі 1376,45 грн перерахована на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий у банківській установі АТ "Ощадбанк" 22.04.2020 року.

Колегія суддів зазначає, що здійснення розрахунку боргу є лише передумовою виплати пенсії та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету визначає Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2018р. № 649 (далі - Порядок № 649).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 649, боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно пунктів 5, 6, 8, 10 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону (п.11 Порядку № 649).

Водночас, незважаючи на вищезазначене, пенсія за період з 01.08.2016 року по 31.07.2020 року в сумі 102217,05 грн. позивачці не виплачена.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання поданого відповідачем звіту таким, що не підтверджує повне виконання рішення суду та встановлення нового строку для подання звіту про повне та належне його виконання.

Твердження апелянта щодо неможливості виплати пенсії у зв`язку з відсутністю даних про перебування позивачки на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане не свідчить про правову підставу для припинення виплати пенсії відповідно до ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відтерміновує його виконання на невизначений час.

Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін визначені ч.1 ст.316 КАС України, за якою суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з викладеним суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яку необхідно залишити без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права на підставі повного та всебічного з`ясування обставин у справі, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.