Справа № 280/7011/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Справа № 280/7011/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника - адвоката Сердюченка Володимира Володимировича ( АДРЕСА_2 ), до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області (вул. Центральна, буд. 22, смт. Михайлівка, Михайлівський район, Запорізька область, 72002) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), в особі представника - адвоката Сердюченка Володимира Володимировича, до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви (клопотання) позивача від 28.08.2020 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що розташована в межах ділянки з кадастровим номером :09:009:0010; зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання дозволу позивачу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :09:009:0010.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 28.08.2020 звернувся із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення ділянки для особистого селянського господарства, площею 2,0 га, що розташована в межах кадастрового номеру :09:009:0010 та зазначив, що раніше не використовував право на безкоштовну приватизацію згідно із ст.ст. 116, 118 ЗК України. Однак відповідач не розглянув подану заяву у встановлений строк та не прийняв відповідного рішення. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 12.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін та призначене судове засідання на 10.11.2020.

Відповідачем 06.11.2020 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що окрім позивача до селищної ради надійшли аналогічні заяви на земельну ділянку (кадастровий номер :09:009:0010), від учасників бойових дій та інших громадян, які користуються на даній місцевості земельними ділянкам починаючи з 1992 року і по теперішній час.

21 вересня 2020 року відбулось засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, на якому були розглянуті всі заяви громадян щодо земельної ділянки (кадастровий номер :09:009:0010) та надані рекомендації, які зазначені у Протоколі засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області.

24 вересня 2020 року відбулось пленарне засідання Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області на якому були розглянуті земельні питання, до складу яких увійшли заяви всіх громадян, які мали наміри оформити у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки комунальної власності (кадастровий номер :09:009:0010).

На засіданні селищної ради 24 вересня 2020 року, при розгляді питання стосовно земельної ділянки площею 50,1360 (кадастровий номер :09:009:0010) були присутні громадяни-учасники бойових дій, про що є відповідний запис у Протоколі 37 сесії Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 24 вересня 2020 року.

В результаті розгляду даного питання Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області прийняла рішення № 23 "Про розгляд заяв громадян щодо надання дозволів на розроблення проектної документації щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства", яким було відкладено розгляд заяв громадян (в т.ч. позивача) до моменту виконання рішення Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 06 серпня 2020 року № 17 "Про надання згоди на розроблення технічної документації щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки" та проведення реєстрації новоутворених земельних ділянок.

Крім того, Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області рішенням від 06 серпня 2020 року № 17 "Про надання згоди на розроблення технічної документації щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки" вже було надано згоду на поділ земельної ділянки комунальної власності площею 50,1360 (кадастровий номер :09:009:0010), на 11 (одинадцять) земельних ділянок.

Відповідача зазначає, що позивачу не було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земельної ділянки комунальної власності (кадастровий номер :09:009:0010), розгляд його заяви було відкладено до моменту виконання вже раніше прийнятого рішення, а саме від 06 серпня 2020 року №17 "Про надання згоди на розроблення технічної документації щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки".

Моментом поділу земельної ділянки, а саме моментом виконанням рішення від 06 серпня 2020 року №17 "Про надання згоди на розроблення технічної документації щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки" слід вважати тоді, коли розроблену землевпорядною організацією технічну документацію на поділ земельної ділянки подано на розгляд місцевого управління Держгеокадастру, яке реєструє новоутворені в результаті поділу земельні ділянки в Державному земельному кадастрі України. Проведена реєстрація нових ділянок в ДЗК, державний кадастровий реєстратор видав витяги з кадастру (ДЗК) на підтвердження проведених змін.

Отже, після виконання наведеної процедури можна буде розглядати питання щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер :09:009:0010) знову. Просить в задоволенні позову відмовити.

10.11.2020 представником позивача було подано відповідь на відзив та зазначено, що відповідач не виконав прописи законодавства щодо належного розгляду звернення позивача. В тексті протоколу № 37 від 24.09.2020 вказано, що виступив заступник голови постійної депутатської комісії з питань конфлікту інтересів, депутатської етики, законності та правопорядку Самченко С.М., який проінформував, що до комісії подали заяви про конфлікт інтересів депутати селищної ради: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , секретар ради ОСОБА_9 та спеціалісти ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Вказані заяви були розглянуті та депутатам доведено, що участь в обговоренні вони не приймають та не голосують. Однак на цьому ж засіданні ради п. 23 порядку денного розглядались заяви громадян, в тому числі і позивача, та в одговоренні взяли участь всі присутні, а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які проголосували "За". Прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у 7 депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує, спаплюжує таке рішення та нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування. Просить позов задовольнити.

16.11.2020 відповідачем подано до суду заперечення, в яких посилається на те, що при розгляді питань порядку денного засідання селищної ради № 37 від 24.09.2020 депутати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 участь в обговоренні та голосуванні не приймали по питаннях порядку денного №№ 5, 6, 7, 22, 28, 44, 45, 55, 64, 77, у зв`язку з виникненням конфлікту інтересів. Зазначає, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. В обговоренні та голосуванні по питанню № 23 взяли участь зазначені депутати не порушуючи чинне законодавство. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом установлено, що 28.08.2020 до Михайлівської селищної ради надійшла заява позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га у власність, кадастровий №:09:009:0010, яка розташована в межах населеного пункту смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області.

21 вересня 2020 року відбулось засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, на якому були розглянуті всі заяви громадян щодо земельної ділянки (кадастровий номер :09:009:0010) та надані рекомендації, які зазначені у Протоколі засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, а саме вирішено відкласти розгляд заяв гр. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , ОСОБА_20 та інших до моменту поділу земельної ділянки площею 50,136 га, а саме виконання рішення Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 06.08.2020 № 17 "Про надання згоди на розроблення технічної документації щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки" та проведення реєстрації земельних ділянок.

24 вересня 2020 року відбулось пленарне засідання Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, на якому були розглянуті земельні питання, до складу яких увійшли заяви всіх громадян, які мали наміри оформити у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки комунальної власності (кадастровий номер :09:009:0010).

На засіданні селищної ради 24 вересня 2020 року, при розгляді питання стосовно земельної ділянки площею 50,1360 (кадастровий номер :09:009:0010) були присутні громадяни-учасники бойових дій, про що є відповідний запис у Протоколі 37 сесії Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 24 вересня 2020 року.

В результаті розгляду даного питання Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області прийняла рішення № 23 від 24.09.2020 "Про розгляд заяв громадян щодо надання дозволів на розроблення проектної документації щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства", яким було відкладено розгляд заяв громадян (в т.ч. позивача) до моменту виконання рішення Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 06 серпня 2020 року № 17 "Про надання згоди на розроблення технічної документації щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки" та проведення реєстрації новоутворених земельних ділянок. Вказане рішення було надіслано позивачу супровідним листом від 28.09.2020 № Т-731з.

Крім того, Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області рішенням від 06 серпня 2020 року № 17 "Про надання згоди на розроблення технічної документації щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки" вже було надано згоду на поділ земельної ділянки комунальної власності площею 50,1360 (кадастровий номер :09:009:0010), на 11 (одинадцять) земельних ділянок відповідно до списку щодо розподілу земельної ділянки площею.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є ЗК України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин першої-третьої статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

З огляду на це, позивач, який є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України така процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у ст. 118 ЗК України.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У ч. 7 ст. 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як установлено судом, позивачем до Михайлівської селищної ради надано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована в межах населеного пункту смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, для ведення особистого селянського господарства.

Зауважень щодо подачі всіх необхідних документів, передбачених нормами ЗК України, відповідачем не зазначено.

Рішенням № 23 від 24.09.2020 "Про розгляд заяв громадян щодо надання дозволів на розроблення проектної документації щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства" вирішено відкласти розгляд заяв громадян (в т.ч. позивача) до моменту виконання рішення Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 06 серпня 2020 року № 17 "Про надання згоди на розроблення технічної документації щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки" та проведення реєстрації новоутворених земельних ділянок.

Суд зауважує, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що факт отримання позивачем дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищеозначеної земельної ділянки у власність не є безумовним свідченням того, що ця земельна ділянка буде передана йому у власність.

Суд також зазначає, що у ч. 7 ст. 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Відповідно до приписів статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Таким чином, вирішення заяви позивача від 28.08.2020 року відноситься до повноважень Михайлівської селищної ради.

Нормами статті 46 Закону № 280/97-ВР визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами першою і другою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

З системного аналізу зазначених норм судом встановлено, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орган місцевого самоврядування приймає одне із рішень визначених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

В межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній вказане питання по суті не розглянув, а прийняв рішення про відкладення розгляду заяви позивача.

Суд зазначає, що відсутність оформленого рішення Михайлівської селищної ради, з урахуванням вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі рішення, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Таким чином, заява позивача не була вирішена Михайлівською селищною радою у встановленому законом порядку.

Відтак, суд зауважує, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про допущення ним як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно не розгляду поданої позивачем заяви.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити).

Таким чином щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу позивачу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :09:009:0010, суд зазначає, що оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у не розгляді заяви позивача та неприйнятті Михайлівською селищною радою жодного з тих рішень, які передбачені ЗК України, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву від 28.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, яка розташована в межах населеного пункту смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки на момент розгляду справи зазначені вимоги є передчасними. Задоволення позовних вимог у формі зобов`язання розглянути заяву виключає одночасне задоволення позовних вимог про зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу, оскільки таким діям повинен передувати розгляд заяви позивача від 28.08.2020 із наданими документами та прийняття Михайлівською селищною радою відповідного рішення.

Разом з тим суд вважає безпідставним посилання представника позивача, в контексті спірних правовідносин, на наявність конфлікту інтересів у депутатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 при обговоренні та голосуванні питань порядку денного пленарного засідання селищної ради від 24.09.2020 та, відповідно, прийняття за його наслідками рішення Михайлівською селищною радою №23 від 24.09.2020, із наступних підстав.

Суд наголошує на тому, що позивач в своєму позові не порушує питання щодо протиправності дій відповідача під час розгляду його заяви щодо надання дозволу на розроблення проектної документації та протиправності рішення №23 від 24.09.2020, а звернувся до суду з позовом на захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та його інтерес не був реалізований внаслідок не розгляду заяви та неприйнятті Михайлівською селищною радою жодного з тих рішень, які передбачені ЗК України. Суд зазначає, що може надавати оцінку таким обґрунтуванням лише після реалізації права на безоплатне отримання земельної ділянки (підготовки проектної документації, її затвердження та прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення). Суд звертає увагу, що встановлення існування реального конфлікту інтересів у депутатів стосувалось лише розгляду цією радою питань порядку денного пленарного засідання селищної ради 24.09.2020, а не їх бездіяльності.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника - адвоката Сердюченка Володимира Володимировича ( АДРЕСА_2 ), до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області (вул. Центральна, буд. 22, смт. Михайлівка, Михайлівський район, Запорізька область, 72002) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 28.08.2020, з урахуванням вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, в межах ділянки з кадастровим номером :09:009:0010, яка розташована в межах населеного пункту смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області.

Зобов`язати Михайлівську селищну раду Михайлівського району Запорізької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, яка розташована в межах населеного пункту смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлене 25.01.2021.

Суддя Р.В. Кисіль