Справа № 711/5908/20
Суддя: Кондрацька Н. М.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5908/20
Провадження 2-а/711/3/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Кондрацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовомОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецькова Ростислава Романовича, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського капрала поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецькова Ростислава Романовича, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 16.08.2020 року в 14:00:35 год. в м. Черкаси по вул. Надпільній, 164, Відповідачем - 1 (який діяв як суб`єкт владних повноважень), було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2988182. Згідно змісту вказаної постанови, 16.08.2020 року о 13:35:31 водій ( ОСОБА_1 - Позивач) керуючи транспортним засобом рухався в населеному пункті м. Черкаси по вул. Надпільна, 164, зі швидкістю 74 км/ год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 24 км/ год., чим порушив п. 12.4. ПДР України ( дозволена швидкість не більше 50 км/ год.), чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначеною постановою на Позивача накладено штраф в сумі 255 гривень. Позивач не погоджується з вказаною Постановою, винесеною Відповідачем - 1, у зв`язку з грубим порушенням останнім вимог законодавства при її винесенні, відсутністю самої події адміністративного правопорушення, а тому вважає її незаконною та просить скасувати з наступних підстав. Зі змісту ч.1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що «Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.» Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив відповідне усне клопотання Відповідачу, зазначивши, що у нього укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом. Однак поліцейським не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання такої правової допомоги. Доказом цього є відеозапис зроблений Позивачем (час з 00:55 до 01: 09) - копія запису додається. Такими діями поліцейський порушив права Позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно і порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є безумовною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Відповідна правова позиція сформована в Постанові КАС ВС від 18.02.020 року у справі № 524/9827/16-а. Згідно приписів пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Вказане дозволяє зробити висновок про неправомірність розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу в порядку скороченого провадження, оскільки не прямо порушує вищевказані положення рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року. Слід зазначити, що зазначене Рішення КСУ (на думку Позивача) має ультраактивну дію в часі, а принципи, викладені в ньому - поширюються на аналогічні спірні відносини, які виникають після проголошення Рішення КСУ, тобто - повинні бути застосовані і в даному випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.» Частиною 2 вказаної статті передбачено «Обов 'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.» Згідно ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.» Як зазначено в абзаці 4 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. Уній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.» Даними нормами передбачено, що при винесенні Постанови Відповідач - 1 мав зазначити докази на підставі яких останній зробив висновок про вчинення адміністративного правопорушення Позивачем. В оскаржуваній Постанові Відповідач - 1 зазначив, що доказом вчинення порушення Позивачем є фото з приладу ТruCаm ТС000340, яке додається до Постанови. В дійсності, вказане фото на місці події не було виготовлене і, тим більше - не було приєднано до оскаржуваної Постанови. Відповідно, Позивач з ним не міг ознайомитися. За вищевказаних обставин - жодних належних і допустимих доказів вчинення Позивачем адміністративного правопорушення при розгляді справи у Відповідача - 1 не було. Саме по собі описання Відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення. Вказане суперечить принципу відносно якого обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на особу, яка таке рішення приймає. На офіційному сайті Патрульної поліції України опубліковано підходи, згідно з якими поліцією на засадах відкритості здійснюється фіксація порушень правил дорожнього руху за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCаm:

1. На сайті та у соцмережах публікується карта, де позначені ділянки, на яких вимірюється швидкість;

2. На дорозі встановлені відповідні знаки, які попереджають про фото- та відеофіксацію порушень;

3. У місцях фіксації порушень стоїть службовий автомобіль з увімкненими синіми проблисковими маячками.

Позивач зазначає, що на карті, яка викладена на вищевказаному сайті, відсутня інформація про те, що на ділянці по вулиці Надпільній, де було зупинено Позивача, вимірюється швидкість. Також Позивач зазначає, що по вулиці Надпільній, поблизу будинку № 164 в м. Черкаси, не розміщено дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху». Слід зазначити, що інформаційний характер даного дорожнього знаку не спростовує обов`язковості встановлення зазначених знаків на ділянках дороги, де органами поліції здійснюється контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Також слід відмітити, що автомобіль патрульної поліції, співробітники якої здійснювали вимірювання швидкості, з якою рухався Позивач, на місці фіксації знаходився без включених проблискових маячків - доказом чого є відеозапис, виконаний Позивачем. Окремо слід звернути увагу, що прилад ТruCаm, яким вимірювалася швидкість, та за допомогою якого начебто було зафіксоване порушення, був не опломбований. Однак Наказ Мінекономрозвитку №193 від 08.02.2016 року передбачає, що у разі якщо відбиток повірочного тавра або пломбу пошкоджено, чи свідоцтво про повірку втрачено, засіб вимірювальної техніки вважається не повіреним. Крім того, за час спілкування Позивача з представниками патрульної поліції, співробітник патрульної поліції кілька разів впустила вказаний прилад на асфальт, від чого останній зазнав ушкоджень - про що Позивач прямо вказує на відеозаписі. З урахуванням зазначеного можна зробити висновок, що показники швидкості руху автомобіля отримані за допомогою «ТruCаm LTI 20/20» не є належним доказом, оскільки пристрій, який здійснював заміри, був належним чином не повірений (відсутня пломба або повірочне тавро). Згідно із ч. 1ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції. Підсумовуючи наявність зазначених процесуальних порушень прошу врахувати, що відповідно дост. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено «Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено... особою, щодо якої її винесено.» Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року). Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності грунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). В рекомендації № К. (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення дбказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7). З урахуванням цього, при вирішенні даної справи необхідно виходити з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності. Враховуючи викладене, також зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, керуючись принципом «плодів отруйного дерева», рішення Відповідача - 1 про винесення Постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності -,є незаконним. В контексті норм Кодексу адміністративного судочинства України стосовно даної конкретної ситуації прошу врахувати наступне. Як передбачено ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Частиною 2 статті 70 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 3 статті 70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Згідно до статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Крім того, суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у ньому документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Тобто, законодавець покладає обов`язок доказування правомірності винесення оскаржуваної Постанови на Відповідача. Окремо слід зазначити, що на момент звернення з даним адміністративним позовом до суду, Позивач ( як законослухняний громадянин ) сплатив суму штрафу, зазначену у Постанові. Однак вказаний факт не може бути розцінений судом як згода Позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Такий висновок буде суперечити положенням статті 71 КАС України щодо обов`язку саме відповідача доводити правомірність свого рішення. Вказана правова позиція сформована в Постанові КАС ВС від 22.07.2019 року у справі № 757/2757/16-а. У разі задоволення адміністративного позову та набрання відповідним судовим рішенням законної сили Позивач скористається своїми правами та згідно положень ст. 296 КУпАП, Порядку повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року N 787, ним буде ініційована процедура повернення штрафу. Відповідно до ч.1 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України «Адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.» Оскільки зареєстрованим місцем проживання Позивача є: АДРЕСА_1 , що підтверджується сторінками паспорта (копії сторінок додаються), даний Адміністративний позов підсудний Придніпровському районному суду м. Черкаси. Як зазначено в ст.289 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути поскшо протягам десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.» Оскільки оскаржувана Постанови серії ЕАМ №2988182 була винесена 16.08.2020 року, останнім днем строку для подання адміністративного позову в справі про адміністративне правопорушення є 26.08.2020 року, а відтак даний позов подано в межах строку визначеного чинним адміністративним законодавством. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір » від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки Позивач являється інвалідом 2-ї групи, в силу вищевказаної норми він звільнений від сплати судового збору. Судові витрати на правничу допомогу адвокату ОСОБА_2 , які Позивач очікує понести, орієнтовно складають 2 000 грн. 00 коп. ( дві тисячі гривень 00 коп.), відповідно до договору про надання правничої допомоги від 01.04.2020 року ( детальний розрахунок буде надано суду додатково).

На підставі викладеного вище просить суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушенн; стягнути з відповідача на його користь витрати на правовоу допомогу в розмірі 2000 грн..

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.08.2020 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Зокрема суд ухвалив, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст.162 КАС України.

10.09.2020 на адресу суду від Управління патрульної поліції у Черкаській областіДепартаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що вимоги Позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 16.08.2020 близько 13 год. 35 хв. відповідач 1 ніс службу в м. Черкаси по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час відповідачем 1 по вул. Надпільній, за допомогою лазерного вимірювача швидкості «ТruCаm LTI 20/20» (серійний номер ТС000340), було зафіксовано, що водій транспортного засобу Nissan X-Trail (д.н.з. НОМЕР_1 ), рухався зі швидкістю 74 (сімдесят чотири) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 24 (двадцять чьотири) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого, на підставі ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію", автомобіль Nissan X-Trail (д.н.з. НОМЕР_1 ) було зупинено. Відповідач 1 згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Надалі, відповідач 1 згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія. Після цього відповідач 1 згідно вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Під час розгляду справи позивач факт вчинення ним правопорушення заперечував. Розглянувши справу, відповідач 1 відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕАМ №2395436 відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. за порушення п.12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Надалі відповідач згідно ст. 285 КУпАП ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив копію постанови. Також, позивачу було роз`яснено зміст ст. ст. 307,308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови. Ознайомившись з позовом, відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти позову з наступних підстав: По-перше позивач у позовній заяві вказує на те, що відповідачем 1 було проігнороване його клопотання про надання йому права скористатись правовою допомогою адвоката. Однак, таке твердження позивача не відповідає дійсності та спростовується наданим суду відеозаписом № 2_ на 02 хв. 35 сек. якого зафіксовано, що позивач зателефонував до свого адвоката для консультації. На місце розгляду справи адвокат позивача не прибув, хоча відповідач 1 не відмовляв позивачу у такому праві. Крім того, реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження в судовому порядку безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень. Отже, право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права гарантується при розгляді справи за правилами розділу IV КУпАП, який у даному випадку не здійснювався. Дана позиція була викладена у постанові сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2020 по справі № 127/33177/19. По-друге в позовній заяві позивач зазначає про неправомірність розгляду справи на місці вчинення правопорушення, що, нібито, вплинуло на можливість позивача скористатись правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Твердження позивача, що відповідачем відносно нього було незаконно розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення не відповідає чинному законодавству. Відповідач вважає, що на місці вчинення правопорушення розгляд справи було здійснено згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП яка визначає, що у випадках, передбачених ч. 1. та 2 цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Вищезазначені доводи позивача обґрунтовуються п. 38 Розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Тобто, даними змінами було розширено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких відбувається за скороченим провадженням та адміністративне стягнення за якими накладається саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу. Окрім того, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 року, справа № 750/8192/16-а та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 року, К/800/36352/16 визначено, що винесення постанови поліцейським на місці вчинення правопорушення без складання протоколу є правомірним. З вищезазначеного слідує, що позивач не врахувавши даних норм законодавства, невірно здійснивши тлумачення норм права хибно дійшов до висновку про те, що справа про інкриміноване йому адміністративне правопорушення повинна була розглядатися відповідно вимог ст. 276 КУпАП за місцем вчинення правопорушення (місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення). По-третє Позивач в позовній заяві зазначає, що він не мав можливості ознайомитись з доказами факту вчинення ним правопорушення, так як фото, зазначене в банку оскаржуваної постанови, не було виготовлене на місці розгляду справи. Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі частини перша статті 122. Отже, відповідачем 1, в порядку визначеному зазначеними вище нормами, було проведено спрощений розгляд справи відносно позивача на місці вчинення ним правопорушення. При цьому позивачу було повідомлено про те, що факт вчинення ним правопорушення було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості «ТruCаm LTI 20/20» (серійний номер ТС000340). Після чого жодних клопотань щодо ознайомлення з матеріалами справи від позивача не надходило. По-четверте твердження позивача, що серед опублікованих на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції відсутня інформація про те, що серед ділянок, на яких патрульні вимірюватимуть швидкість за допомогою приладу ТruCаm зазначено вул. Надпільна в м. Черкаси не відповідає дійсності. По-п 'яте позивач зазначає, що по вул. Надпільна поблизу буд. 164 в м. Черкаси відсутній дорожній знак 5.70. Дане твердження позивача не відповідає дійсним обставинам справи та не спростовує факту вчинення ним правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості. Нормами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обґрунтування правомірності дій та прийнятого рішення відповідач зазначає у відзиві. Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Докази не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно ч. 1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.4 ст.73 КАС України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Згідно ч. 1 ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно ч. 1 ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. До відзиву додано фото дорожнього знаку 5.70, розташованого на відрізку дороги по вул. Надпільна, поблизу буд. 164. Водночас, позивач на підтвердження своїх доводів жодних доказів не надав. По-шосте твердження позивача про те, що співробітниця поліції впустила на землю лазерний вимірювач швидкості ТruCаm не знайшов свого підтвердження на не доводиться жодними належними та допустимими доказами. Крім того навіть при наявності факту падіння лазерного вимірювача швидкості ТruCаm після зупинки автомобіля на якому рухався позивач, факт вчинення ним порушення не спростовує. По-сьоме позивач стверджує, що докази отримані за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCаm LTI 20/20 (серійний номер ТС000340), не є належними, так як на ньому відсутнє пломбування. Принцип роботи лазерного вимірювача швидкості «ТruCаm LTI 20/20»: Лазерний вимірювач швидкості «ТruCаm LTI 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у близько 150-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу ТruCаm (LTI, США) застосував алгоритм шифрування АЕS з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі ТruCаm зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування АЕS забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі ТruCаm, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом ТruCаm. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом ТruCаm, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Використання лазерного вимірювача швидкості ТruCаm органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Правові підстави застосування вимірювача швидкості «ТruCаm LTI 20/20». Лазерний вимірювач швидкості «ТruCаm LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruCAM, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями. Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для ТruCаm визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17852, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 19.12.2019 р. та чинного до 19.12.2020 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «ТruCаm LTI 20/20» № ТС000424, є придатним до застосування. Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «ТruCаm LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості ТruCаm, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17852 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості «ТruCаm LTI 20/20» № ТС000340 до застосування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019року № 234/17178/18. Опломбування лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів «ТruCаm LTI 20/20» не передбачене експлуатаційними документами, методикою повірки або іншими нормативними документами. Також, лазерний вимірювач швидкості «ТruCаm LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, прилад також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості в автоматичному режимі. Це підтверджується зокрема офіційним листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», копія якого додається до даного відзиву (лист від 01.10.2019 р. №22-38/49). Із вищезазначеного слідує, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення відповідачем норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

17.12.2020 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12, затверджений сертифікатом № UА-МІ/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012. Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема УЗ 197-12. Отже, тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UА-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015, а тому будь - які докази, отримані за допомогою такого пристрою, є недопустимими. Зазначена позиція викладена в останній судовій практиці, зокрема в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року у справі № 296/6485/19. На фото, що надано представником Відповідача, не можливо чітко ідентифікувати водія, це суперечить принципу індивідуальної юридичної відповідальності особи. Також з огляду на інтенсивність пересування автомобілів на дорозі, не є можливо зафіксувати швидкість саме того автомобіля за кермом якого був фактичний правопорушник, оскільки попереду та позаду рухаються автомобілі. Долучені до відзиву фотографії також не можуть бути доказом правомірності дій Відповідача, виходячи з наступного. Так, згідно наданих фотографій неможливо ідентифікувати транспортний засіб Позивача, його номерний знак. Більш того, вищевказані фотографії, зокрема стиль їх виконання та їх оформлення, не відповідають фотографіям, які в якості зразка наведені у тексті листа ДПП НПУ № 11299/41/2/02-2018 від 04.10.2018 року, тому доводи представника Відповідача в частині щодо нормативного врегулювання є неспроможними. Окремо слід зазначити, що приєднані до відзиву фотознімки, начебто виготовлені з т приладу ТruCаm, мають інформацію, яка викладена англійською мовою без засвідченого перекладу, що унеможливлює її прочитання з урахуванням положень ст. 15 КАС України. Відповідно до цієї норми судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Із врахуванням викладеного вважає, що використання доказів, викладених іноземною мовою, суперечить зазначеному принципу і створює перепони позивачу реалізовувати своє право на захист. Крім того, долучений до відзиву оптичний диск з місця події, на якому міститься відповідний відеофайл не відповідає вимогам КАС України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або з електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Відео та фото факту вчинення правопорушення, що містяться на оптичному диску, підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора. Таким чином, наданий суду відеозапис з приладу ТruCаm, зазвичай, не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України. Крім того, якщо проаналізувати інформацію, яка зазначена на фотознімках, долучених до відзиву, можна встановити, що на фотографіях зафіксовано час вчинення правопорушення -13:33:14 год.. Однак згідно тексту оскаржуваної Постанови, час вчинення правопорушення -13:35:31 год.. Вказане протирічить як одне одному, так і позиції представника Відповідача, про те, що « ... зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом ТruCAM ...» ( а. 5 відзиву).

04.01.2021 на адресу суду від Управління патрульної поліції у Черкаській областіДепартаменту патрульної поліції надійшло заперечення на відзив, в якому зазначено, що позивач у відповіді на відзив вказує на те, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruCAM, яким зафіксовано факт вчинення ним правопорушення виключено з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Лазерний вимірювач швидкості «ТruCаm LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruCAM, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями. Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для ТruCAM визначено Переліком вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів та контрольних випробувань і міжнародних договорів Украни затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рк. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повіркж шагам регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17852, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 19.12.2019 р. та чинного до 19.12.2020 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «ТruCаm LTI 20/20» № ТС000424, є придатним до застосування. Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «ТruCаm LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості ТruCаm, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17852 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості «ТruCаm LTI 20/20» № ТС000340 до застосування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019року№ 234/17178/18. По-друге у відповіді на відзив позивач зазначає, що з наданого представником відповідача 2 фото з технічного приладу «ТruCаm LTI 20/20» не можливо встановити особу водія, транспортний засіб та його номерний знак. До відзиву на позовну заяву, окрім фото та відеозапису з технічного приладу «ТruCаm LTI 20/20» також було надано відео з нагрудного відеореєсгратора відповідача 1, яким зафіксовано спілкування з позивачем та процедуру розгляду справи відносно нього. Даним відеозаписом зафіксовано, що одразу після фіксації вчинення правопорушення технічним приладом «ТruCаm LTI 20/20» було зупинено саме автомобіль під керуванням позивача, а не будь-якої іншої особи. Тому факт керування, зазначеним в оскаржуваній постанові автомобілем, саме позивачем вважаємо доведеним та підтвердженим належними та допустимими доказами. По-третє, позивач у відповіді на відзив зазначає, що інформація на фото, зробленому технічним приладом «ТruCаm LTI 20/20», викладена англійською мовою без засвідченого перекладу, що унеможливлює її прочитання. Фотознімки, зроблені з лазерного вимірювача швидкості ТruCаm ТС000340 містять відомості, що викладені англійською мовою слід зазначити, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «ТruCаm LTI 20/20» № ТС000340 пройшов повірку ДП «Укрметртестстандарт», а відтак наявність відповідних значень англійською мовою також досліджувалось державним підприємством. Дана позиція узгоджується з позицією П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 по справі № 522/5140/19. Крім того, судом було враховано міжнародну специфіку правил дорожнього руху (наприклад, знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено"- SТОР), а також статус англійської мови, як мови міжнародного спілкування. По-п`яте, позивач зазначає про розбіжність часу вчинення правопорушення у бланку оскаржуваної постанови та на фото з технічного приладу ТruCаm. Враховуючи, що фіксація правопорушення, вчиненого позивачем, здійснювалась за допомогою одного технічного приладу (ТruCаm), а оскаржувана постанова була винесена за допомогою іншого технічного приладу (службовий електронний планшет), тому можливі розбіжності в зазначеному в оскаржуваній постанові часі, так як службовий електронний планшет автоматично може зазначати час вчинення правопорушення. Крім того, зазначена розбіжність в часі є незначною (близько 2 хв.), тому вважають, що даний факт не впливає на факт вчинення позивачем правопорушення та не звільняє його від відповідальності. Із вищезазначеного слідує, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення відповідачем норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Орленко В.В. позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. При цьому посилався на відсутність дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху».

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Черкаській областіДепартаменту патрульної поліції в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. При цьому пояснив, що встановлення дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» носить рекомендаційний характер. Також пояснив, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП зафіксований вимірювачем швидкості автотранспортних засобів LТІ 20/20 ТruCAM, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. Зазначив, що з відеозапису на диску не видно, що у поліцейського впав лазерний LТІ 20/20 ТruCAM. Також пояснив, що ОСОБА_1 заявив клопотання про залучення адвоката вже після проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення та після роздрукування постанови, йому надали можливість отримати юридичну допомогу. Клопотання про перенесення розгляду справи ОСОБА_1 не заявляв, хоча йому пропонували це декілька раз.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, в тому числі DVD диск з відеозаписами, зібрані у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

16.08.2020 інспектором Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецьковим Р.Р. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАМ №2395436 за ч.1 ст. 122 про накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення п.12.4 ПДР України. Відповідно до постановивиявлено, що ОСОБА_1 керуючи ТЗ рухався в населеному пункті м.Черкаси по вул. Надпільній 164 зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 24 км/год. Швидкість вимірювалася приладом ТruCаm ТС000340, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Згідно п.12.4 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у населених пунктах дозволяється рух транспортних засобів із швидкістю не більше 50 км/год..

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що тягне за собою відповідальність - адміністративне стягнення у виді штрафу 255 гривень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону Україні «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.3.6) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Статтею 142 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України. Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупрнки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2791 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальносгі.

Згідно пункту 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.01.2020 року № 13, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В своєму позові позивач зазначає, що докази отримані за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCаm LTI 20/20 (серійний номер ТС000340), не є належними, так як на ньому відсутнє пломбування.

При цьому судом встановлено наступне.

Принцип роботи лазерного вимірювача швидкості «ТruCаm LTI 20/20»: Лазерний вимірювач швидкості «ТruCаm LTI 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у близько 150-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу ТruCаm (LTI, США) застосував алгоритм шифрування АЕS з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі ТruCаm зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування АЕS забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі ТruCаm, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом ТruCаm.

Використання лазерного вимірювача швидкості ТruCаm органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Лазерний вимірювач швидкості «ТruCаm LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruCAM, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Міжповірочний інтервал для ТruCаm визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17852, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 19.12.2019 р. та чинного до 19.12.2020 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «ТruCаm LTI 20/20» № ТС000424, є придатним до застосування.

При цьому необхідно зазначити, що можливість використання виробу «ТruCаm LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

А тому, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості ТruCаm, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17852 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості «ТruCаm LTI 20/20» № ТС000340 до застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019року № 234/17178/18. Опломбування лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів «ТruCаm LTI 20/20» не передбачене експлуатаційними документами, методикою повірки або іншими нормативними документами. Також, лазерний вимірювач швидкості «ТruCаm LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Згідно офіційного листа Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 р. №22-38/49, крім основного, ручного режиму роботи, прилад також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості в автоматичному режимі.

В судовому засіданні, при перегляді DVD диску з відеозаписом від 16.08.2020 встановлено,що о 13:43 розпочався розгляд адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; о 13:43:19 ОСОБА_1 заявив клопотання про залучення адвоката для розгляду справи, йому запропонували залучити адвоката та з`явитися в інший день, а також запропонували швидку допомогу; о 13:51 позивачу було роз`яснено його права та надали можливість ознайомитися з сертифікатом вимірювача швидкості ТruCаm, при цьому позивачу було роз`яснено право на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особі яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнії переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національні поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, щ внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даною статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 року, К/800/36352/16 визначено, що винесення постанови поліцейським на місці вчинення правопорушення без складання протоколу є правомірним.

Частиною першою ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Докази вчинення правопорушення позивачем, а саме перевищення встановленого обмеження швидкості руху на 24 (двадцять чьотири) км/год., підтверджується фотознімком з лазерного вимірювача швидкості транспортного засоба ТruCаm, а також відеозаписом DVD диску від 16.08.2020.

Також позивач зазначає в своєму позові, що відповідач не надав йому можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Як вбачається з відеозапису DVD диску від 16.08.2020, розгляд справи проводився з урахуванням всіх вимог чинного законодавства, а саме позивачу на місці зупинки були роз`яснені права, проведено розгляд справи та оголошено постанову. На місце розгляду справи адвокат позивача не прибув.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати поясненая, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки порожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення внаслідок чого провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснюється.

При цьому, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку.

Отже, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2018 року у справі № 286/648/17.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Згідно п. 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закриті території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил.

Таким чином, в судовому засіданні доведено належними та допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 ПДР України.

Відповідно до тексту постанови Верховного Суду від 17.05.2018 року, у справі № 753/4366/17 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що постанова прийнята правомочним органом, стягнення накладено в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ЕАМ №2988182 від 16.08.2020 року слід залишити без змін, а позов - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст. 2, 19, 132, 134, 241-251 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецькова Ростислава Романовича, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст буде виготовлений 12.01.2021.

Головуючий: Н. М. Кондрацька