Справа № 420/12525/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною відмови у наданні достовірної та повної інформації яка повинна була міститись у листі-відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 23.10.2020р. № Л-1130/0-1149/6-20 на заяву ОСОБА_1 від 05.10.2020р. про перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для: ведення особистого селянського господарства розміром не більше 2,00 га, ведення садівництва розміром не більше 0,12 га, індивідуального дачного будівництва розміром не більше 0,10 Га. із земель, що перебувають за межами м. Одеса; зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області виготовити та надати ОСОБА_1 інформацію про перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для: ведення особистого селянського господарства розміром не більше 2,00 га, ведення садівництва розміром не більше 0,12 га, індивідуального дачного будівництва розміром не більше 0,10 Га. із земель, що перебувають за межами м. Одеса.

Ухвалою суду від 23.11.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення адміністративного позову позивач у позовній заяві вказав, що 05.10.2020р. він звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із письмовою заявою якою просив надати перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використанні для : -ведення особистого селянського господарства розміром не більше 2,00га; -ведення садівництва розміром не більше 0,12га; - індивідуального дачного будівництва розміром не більше 0,10га. із земель, що перебувають за межами м.Одеса. Позивач вказав, що 31.10.2020р. він отримав лист-відповідь від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 23.10.2020р. №Л-1130/0-1149/6-20, яким відмовлено у отриманні запитуваної інформації мотивуючи тим, що на території Одеської міської ради за межами м.Одеси землі, які не надані у власність чи користування відсутні. Позивач, посилаючись на те, що відповідачем надано недостовірну інформацію на запит позивача, яка, як зазначив позивач, у розумінні ст.3 Закону України «Про державний земельний кадастр» має бути у відповідача у наявності, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

24.12.2020р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що Головне управління вважає необґрунтованими позовні вимоги позивача та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Зокрема, відповідач вказав, що Інформаційної базою, за якої можна дати загальну характеристику земель адміністративно-територіальних утворень і держави загалом, показати ефективність земельних перетворень, зміни форм власності на землю тощо, є офіційні дані державної статистичної звітності з кількісного обліку земель. Поряд із веденням земельно-облікових документів система державного земельного кадастру передбачає складання земельно-звітних документів, тобто ведення державно-статистичної звітності з кількісного обліку земель, яка становить систему земельно-звітних документів, що охоплюють весь земельний фонд країни, в межах усіх адміністративно-територіальних одиниць України. Її ведуть щорічно. Така звітність містить характеристику земельного фонду за категоріями, власниками землі, землекористувачами угіддями та видами економічної діяльності. Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, отже Державний земельний кадастр містить інформацію про сформовані та зареєстровані земельні ділянки, відомості про які внесено до нього на підставі відповідної документації із землеустрою, яка передбачена статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Відомості про несформовані земельні ділянки у Державному земельному кадастрі відсутні. Відображення вільних земель на графічних матеріалах формами державної статистичної звітності з кількісного обліку земель не передбачено, проекція даних з державної статистичної звітності на дані автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру відсутня. Крім того, з метою надання прозорості земельним відносинам для перегляду всіх бажаючих відкрито Публічну кадастрову карту, яка містить публічну кадастрову інформацію про внесені до Державного земельного кадастру земельні ділянки України. Для загального доступу викладені усічені дані з Державного земельного кадастру, визначені як публічні: місце розташування ділянки, її межі, кадастровий номер, площа, форма власності та цільове призначення. Перегляд зазначеної інформації можливий на кадастрову порталі України за адресою http://map.land.gov.ua/kadastroya-karta. Так, як зазначив відповідач, із урахуванням наведених особливостей обліку визначити щодо яких земель йдеться мова у запиті позивача від 06.10.2020р. не вбачається можливості, у зв`язку з чим Головним управлінням надано обґрунтовану відповідь позивачу про відсутність вказаної інформації.

04.01.2021р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій ОСОБА_1 додатково наголосив, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не додав жодного доказу про те, що на території Одеської області де розташовано 91 об`єднану територіальну громаду та 7 укрупнених районів не має жодної вільної земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

05.10.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою про надання ОСОБА_1 перелік вільних земельних ділянок із земель які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для:

-ведення особистого селянського господарства розміром не більше 2,00га;

-ведення садівництва розміром не більше 0,12га;

-індивідуального дачного будівництва розміром не більше 0,10га. із земель, що перебувають за межами м.Одеса (а.с.7).

Листом 31.10.2020р. Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 23.10.2020р. №Л-1130/0-1149/6-20 відмовлено ОСОБА_1 у отриманні запитуваної інформації, у зв`язку з тим, що на території Одеської міської ради за межами м.Одеси землі, які не надані у власність чи користування відсутні (а.с.8).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з ст.2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про інформацію» основними напрямами державної інформаційної політики є: забезпечення доступу кожного до інформації.

Згідно з ч.2 ст.20 Закону України «Про інформацію» будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Частиною 1 Закону України «Про звернення громадян» 2 жовтня 1996 року

№ 393/96-ВР встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до положень ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно із п.4 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VI державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно із ст.3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: обов`язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об`єкти; єдності методології ведення Державного земельного кадастру; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі;внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, що змінюються; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру.

Частиною 1 ст.121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Таким чином, позивач, який має право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі запитуваних ним у заяві від 05.10.2020р. звернувся до відповідача із заявою про надання переліку вільних земельних ділянок, що перебувають за межами м.Одеси.

Як вбачається з оскарженої позивачем відповіді у вигляді листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 23.10.2020р. №Л-1130/0-1149/6-20 ОСОБА_1 у отриманні запитуваної інформації відмовлено, у зв`язку з тим, що на території Одеської міської ради за межами м.Одеси землі, які не надані у власність чи користування відсутні.

В свою чергу, у відзиві на позовну заяву Головне управління Держгеокадастру в Одеській області вказало, що запитувана інформація у Головного управління відсутня.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що у Головного управління відсутня запитувана інформація, оскільки останній є розпорядником такої інформації, та зобов`язаний нею володіти. Поряд з цим, на підтвердження обґрунтованості відмови викладеної у листі відповідача від 23.10.2020р. №Л-1130/0-1149/6-20 ( на території Одеської міської ради за межами м.Одеси землі, які не надані у власність чи користування відсутні) не надано до суду жодних пояснень чи доказів вказаного.

Враховуючи викладене та те, що ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи, який має містити відкриті та доступні відомості про його об`єкти, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною відмови у наданні достовірної та повної інформації у листі-відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 23.10.2020р. № Л-1130/0-1149/6-20 на заяву ОСОБА_1 від 05.10.2020р. про перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для: ведення особистого селянського господарства розміром не більше 2,00 га, ведення садівництва розміром не більше 0,12 га, індивідуального дачного будівництва розміром не більше 0,10 Га. із земель, що перебувають за межами м. Одеса, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Поряд з цим, оскільки суд прийшов до висновку, що позивачем протиправно не надано достовірну та повну інформацію на запит ОСОБА_1 , суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру в Одеській області виготовити та надати ОСОБА_1 інформацію про перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для: ведення особистого селянського господарства розміром не більше 2,00 га, ведення садівництва розміром не більше 0,12 га, індивідуального дачного будівництва розміром не більше 0,10 га. із земель, що перебувають за межами м. Одеса.

Відповідно до пункту 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. А згідно з пунктом 2 цієї статті здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Тобто, стаття 10 Конвенції має на меті гарантувати вільний обіг ідей та відомостей у суспільстві. Вона гарантує не лише право на передання інформації, але також право громадськості отримувати її. Більше того, визнане на національному рівні право на отримання інформації може бути підставою для реалізації права, гарантованого статтею 10 (див. рішення Європейського суду з прав людини від 17 лютого 2015 року у справі "Guseva v. Bulgaria", заява № 6987/07, § 36, 40; від 03 квітня 2012 року у справі "Gillberg v. Sweden", заява № 41723/06, § 93).

Реалізації вказаних прав не повинні перешкоджати органи держави, крім випадків втручання, передбачених пунктом 2 вказаної статті. Відмова у наданні інформації на запит є формою втручання у право на свободу одержувати інформацію. Тому таке втручання має розглядатися на предмет дотримання пункту 2 статті 10 Конвенції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що справа прийнята до провадження Одеським окружним адміністративним судом 23 листопада 2020 року, строки розгляду даної справи визначені КАС України, у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Танцюри К.О. у період з 11.01.2021р. по 22.01.2021р. включно, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 25.01.2021р.(перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову у наданні достовірної та повної інформації яка повинна була міститись у листі-відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 23.10.2020р. № Л-1130/0-1149/6-20 на заяву ОСОБА_1 від 05.10.2020р. про перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для: ведення особистого селянського господарства розміром не більше 2,00 га, ведення садівництва розміром не більше 0,12 га, індивідуального дачного будівництва розміром не більше 0,10 Га. із земель, що перебувають за межами м. Одеса.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (код ЄДРПОУ 39765871, м.Одеса, вул. Канатна, 83) виготовити та надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) інформацію про перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для: ведення особистого селянського господарства розміром не більше 2,00 га, ведення садівництва розміром не більше 0,12 га, індивідуального дачного будівництва розміром не більше 0,10 га. із земель, що перебувають за межами м. Одеса.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.