Справа № 380/11052/20
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

26.11.2020 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області місцезнаходження: 79016, Львівська обл., м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, , в якому позивач просить суд:

- бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо безпідставної відмови у виплаті ОСОБА_1 донарахованої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 визнати протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 донараховану пенсію померлого чоловіка ОСОБА_2 в сумі 45909,77 грн. (сорок п`ять тисяч дев`ятсот дев`ять гривень сімдесят сім копійок).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.003088 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_2 розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 90% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти вимог відмовлено. Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.03.2020 повідомлено ОСОБА_2 про те, що на підставі вказаного рішення суду, яке набрало законної сили проведено перерахунок пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% грошового забезпечення. Зазначено, що доплату за період з 01.01.2018 по 14.01.2020 в сумі 45909,77 грн буде здійснено у порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Після смерті чоловіка, на письмове звернення позивача до відповідача, щодо виплати їй, як спадкоємиці, боргу донарахованої пенсії в сумі 45909,77 грн, 10.05.2020 позивач отримала письмову відповідь, про те, що вищезазначену доплату вона зможе отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була донарахована чоловікові за життя. Таким чином, позивач вважає, що на підставі ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ вона має право на одержання перерахованих її чоловікові сум та невиплачених в зв`язку з його смертю. З урахуванням наведеного, просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, 06.01.2020 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що доплата в сумі 45909,77 грн., обчислена ОСОБА_2 на виконання судового рішення, а тому не включається до складу спадщини в розумінні статті 61 Закону -2262. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою судді від 01.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 з 10.04.2010 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону - 2262 (розмір пенсії - 90 % від відповідних сум грошового забезпечення).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова-103), проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018.

Після проведеного перерахунку основний розмір пенсії ОСОБА_2 становив 70 % від відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 1.380.2019.003088, яке набрало законної сили 15.01.2020, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_2 розміру пенсії з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 90 % грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти - відмовлено.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.03.2020 повідомлено ОСОБА_2 про те, що на підставі вказаного рішення суду, яке набрало законної сили проведено перерахунок його пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% грошового забезпечення. Зазначено, що доплату за період з 01.01.2018 по 14.01.2020 в сумі 45909,77 грн буде здійснено у порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що 28.03.2020 складено відповідний актовий запис №126.

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу від 26.06.2020 №22/01-16 ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Після смерті чоловіка, на письмове звернення позивача до відповідача, щодо виплати їй, як спадкоємиці, боргу донарахованої пенсії в сумі 45909,77 грн, 10.05.2020 позивач отримала письмову відповідь, про те, що вищезазначену доплату вона зможе отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати ОСОБА_1 пенсії, яка була донарахована чоловікові за життя.

Після смерті ОСОБА_2 , на письмове звернення позивача до відповідача, щодо виплати їй, як спадкоємиці, боргу донарахованої пенсії в сумі 45909,77 грн, 10.05.2020 позивач отримала письмову відповідь, про те, що вищезазначену доплату вона зможе отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати їй пенсії, яка була донарахована чоловікові за життя.

Вважаючи протиправною відмову відповідача виплатити позивачеві неодержану її чоловіком: ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю пенсію в розмірі 45909,77 грн., позивач звернулася із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Львівський окружний адміністративний суд у рішенні від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.003088 дійшов висновку, що при перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили 15.01.2020 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_2 розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 90% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що:

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

У рішенні від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява N 10972/05, Європейський суд з прав людини зазначив таке:

22. Суд повторює, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу (див. рішення щодо прийнятності у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland) [ВП], заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X).

24. Суд зауважує, що вимога заявника до національного суду ґрунтувалась на чіткому положенні національного законодавства, що було чинним на той час (див. пункт 13 вище). Виплата забезпечення, що розглядається, здійснювалась з огляду лише на єдину об`єктивну умову - належність до рядового або в начальницького складу органів внутрішніх справ. Оскільки заявник виконав цю умову, він може вважатися таким, що мав обґрунтовані сподівання, якщо не право, отримати виплату, яка розглядається.

У справі «Суханов та Ільченко проти України», заяви № 68385/10 та 71378/10), рішення від 26 вересня 2014 року зазначено таке:

31. Що стосується соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату в якості права на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Стек та інші проти Сполученого Королівства» (Stec and Others v. the United Kingdom) [ВП], заяви № 65731/01 та № 65900/01, п. 54, ECHR 2005-X); про важливість такого інтересу також має свідчити застосування статті 1 Першого протоколу (див. рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 39).

32. Суд зазначає, що у цій справі сам факт існування у заявників права на отримання надбавки до пенсії не оспорювався сторонами провадження, і Суд вважає, що суть права заявників є достатньо чіткою для застосування статті 1 Першого протоколу та що дійсно право заявників на отримання надбавки до пенсії, передбачене національним законодавством, становило майно у значенні цього положення.

Існування правової основи у національному законодавстві саме по собі не є достатнім для дотримання принципу законності. Крім того, правова основа повинна мати певну якість, тобто вона повинна бути сумісною з верховенством права і повинна забезпечувати гарантії від свавілля. У зв`язку з цим необхідно зазначити, що, згадуючи «закон» стаття 1 Протоколу № 1 посилається на ту саму концепцію, на яку посилається Конвенція в інших місцях використовуючи цей термін, поняття, яке включає як статутне право, так і прецедентне право (Spacek,.r.o.,. Czech Republic, § 54; Vistins and Perepjolkins v. [ВП], § 96).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (East West Alliance Limited v. Ukraine, §67; Unsped Paket Servisi SaN. Ve TiC.., § 37).

У справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, пункти 39, 40 рішення від 10 лютого 2010 року, Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (див. рішення у справі "Беєлер проти Італії" (Beyeler.) [GC], 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

У справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", (заява N 48553/99), рішення від 25.07.2002 року, Європейський суд з прав людини зазначив:

96. Суд нагадує, що відповідно до статті 1 Конвенції (995_004) кожна Держава-учасниця "визнає для всіх в межах (своєї) юрисдикції права та обов`язки, визначені (...) Конвенцією". Це зобов`язання гарантувати ефективне використання прав, визначених цим договором, може створювати для держави позитивні зобов`язання (див., наприклад, рішення у справі "X та У проти Нідерландів" від 26.03.1985р., серія А N 91, зз 22-23). У подібному випадку держава не може обмежуватися пасивною роллю та "не можна проводити розмежування між діями та бездіяльністю" (див., з відповідними змінами, рішення у справі "Ейрі проти Ірландії" від 09.10.1979, серія А N 32, параграф 25).

97. Що стосується права, гарантованого статтею 1 Протоколу N 1 (995_004), то такі позитивні зобов`язання можуть передбачати певні заходи, необхідні для захисту права власності (див., з відповідними змінами, рішення у справі "Лопес Остра проти Іспанії" від 09.12.1994 р., серія А N 303-С, параграф 55).

Отже, як встановлено судом, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від19.11.2019, яке набрало законної сили 15.01.2020 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_2 розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 90% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.03.2020 повідомлено ОСОБА_2 про те, що на підставі вказаного рішення суду, яке набрало законної сили проведено перерахунок його пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% грошового забезпечення. Зазначено, що доплату за період з 01.01.2018 по 14.01.2020 в сумі 45909,77 грн буде здійснено у порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що 28.03.2020 складено відповідний актовий запис №126.

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу від 26.06.2020 №22/01-16 ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

З урахуванням наведеного, згідно з частиною 1 статті 61 Закону № 2262-ХІІ, ОСОБА_1 , як дружина ОСОБА_2 , яка проживала з ним на день його смерті, мала право на виплату їй неодержаних її чоловіком у зв`язку з його смертю сум пенсії в розмірі 45909,77 грн.

Таким чином суд зазначає, що право позивача на отримання вказаних сум пенсії, невиплачених її чоловікові у зв`язку зі смертю, є «законними сподіваннями», оскільки така виплата передбачена національним законодавством. Отже, таке майнове право підпадає під поняття «майно» у значенні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про виплату їй нарахованих та невиплачених ОСОБА_2 сум пенсії. Листом від 08.05.2020 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило ОСОБА_1 у виплаті неодержаних її чоловіком сум пенсії в розмірі 45909,77 грн та повідомило, що доплату, обчислену ОСОБА_2 на виконання судового рішення, позивач зможе отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати позивачу пенсії, яка була нарахована померлому.

Отже, суд вважає, що така відмова відповідача є втручанням в право на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що для ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 донарахованої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 донараховану пенсію померлого чоловіка ОСОБА_2 в сумі 45909,77 грн.

Таким чином, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю.

З огляду на задоволення позову, відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 840,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 донарахованої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 донараховану пенсію померлого чоловіка ОСОБА_2 в сумі 45909,77 грн. (сорок п`ять тисяч дев`ятсот дев`ять гривень сімдесят сім копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області місцезнаходження: 79016, Львівська обл., м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, на користь ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2021.

Суддя Грень Н.М.