Справа № 160/2525/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/2525/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року (суддя 1-ї інстанції Озерянська С.І.) у справі №160/2525/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

04.03.2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 12.01.2020 року № ДН4397/1859/АВ/ТД-ФС/35 про накладення штрафу у розмірі 125190,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує незгодою з рішенням відповідача від 12.01.2020 року № ДН4397/1859/АВ/ТД-ФС/35 про накладення штрафу у розмірі 125190,00 грн., винесену на підставі акту інспекційного відвідування від 24.12.2019 року № ДН4397/1859/АВ за допущення фізичної особи - ОСОБА_2 до роботи до укладання трудового договору, без оформлення наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки таке спростовано поданими доказами.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скаргу обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано оцінки всім доводам відповідача про те, що не зважаючи на наказ позивача від 17.12.2019р. про прийняття на роботу ОСОБА_2 , відповідно до якого така особа прийнята на роботу з 18.12.2019р., а під час перевірки було встановлено, що 17.12.2019р. остання була на робочому місці та виконувала трудові обов`язки.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що є неспростовані доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції про відсутність порушень позивачем вимог трудового законодавства.

Сторони повідомлені про день та час розгляду справи.

До суду апеляційної інстанції представники сторін не з`явились.

Відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи з підстав запровадження у країні карантинних заходів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, щодо відхилення клопотання представника відповідача, відповідно до ст. 313 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно направлення на проведення інспекційного відвідування № 711-Н від 12.12.2019 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області відповідно до наказу від 12.12.2019 року № 995-І та на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої зі звернення громадянина N (вх. № К-1521 від 04.12.2019 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області), щодо додержання вимог законодавства про працю, в період з 13.12.2019 року по 24.12.2019 року головними державними інспекторами відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпровському регіоні Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо виявлення неоформлених трудових відносин., за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДН 4397/1859/АВ від 24.12.2019 року,.

В ході інспекційного відвідування встановлено, неналежне оформлення трудових відносин, а саме керівником ОСОБА_1 фактично було допущено фізичну особу ОСОБА_2 до роботи до укладання трудового договору, без оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги ч.1 ст. 21, с. 1,3 ст. 24 КЗпП України та свідчить про відсутність офіційного працевлаштування працівника.

Не погоджуючись з висновками зробленими в акті інспекційного відвідування, позивачем 27.12.2019 року за № 27/12/1 в порядку визначеному пунктом 21 Порядку 823, було подано зауваження до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.

03.01.20120 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області позивачу було надано відповідь № 04/4.1-4 на зауваження по акту інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 згідно якої, зауваження до уваги, але зміст його не спростував висновків акту.

03.01.2020 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено припис про усунення виявлених порушень за № ДН 4397/1859/АВ/П, на підставі акту інспекційного відвідування за № ДН 4397/1859/АВ від 24.12.2019 року.

Не погоджуючись з приписом про усунення виявлених порушень, позивачем 28.01.2020 року за № 08/01/1, в порядку визначеному пунктом 26 Порядку 823, було подано скаргу до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо його скасування.

12.02.2020 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесену постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами відповідача № ДН 4397/1859/АВ/ТД-ФС/35, та накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 125 190 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що висновки ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про порушення позивачем вимог ст.ст. 21, 24 КЗпП України є помилковими та необґрунтованими, а оскаржена постанова прийнята без врахування всіх істотних обставин.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується з наступних підстав.

Спірним у справі є питання допущення 17.12.2019р. позивачем фізичної особи - ОСОБА_2 до роботи до укладання трудового договору, без оформлення наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 50 Закону України Про зайнятість населення роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Як свідчать встановлені обставини справи, 16.12.2019 року Новомосковським міськрайонним центром зайнятості видано направлення на працевлаштування № 0001001 (на вільне робоче місце), яким направлено ОСОБА_2 для працевлаштування на робоче місце (вакансію): менеджер управитель збуту, відповідно до інформації отриманої від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про потребу у працівниках від 16.12.2019 року.

17.12.2019 році позивачем було видано наказ № 38 про прийняття на роботу ОСОБА_2 , а також сформовано та направлено повідомлення про прийняття працівника на роботу до Державної податкової служби України, про що отримано квитанцію № 1, № 2.

Відповідно змісту наказу №38 від 17.12.2019 року ОСОБА_2 приймається на роботу з 18.12.2019 року.

Суд зазначає, що в письмових поясненнях позивач стверджує, що 17.12.2019 року за результатами проведеної співбесіди з ОСОБА_2 , та за згодою на працевлаштування останньої, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено обопільну усну угоду. Усною угодою було погоджено, що перший робочий день у ОСОБА_2 почнеться 18.12.2019 року.

Наказ від 17.12.2019 № 38, та повідомлення про прийняття працівника на роботу, яке було направлено до Державної податкової служби 17.12.2019 року о 08:12 год. про що свідчить квитанція № 1.

Цього ж дня, від Державною податковою службою України об 11:01 год., було отримано квитанцію № 2 про прийняття документів, тобто до початку проведення інспекційного відвідування.

Таким чином наказом позивача від 17.12.2019р. ОСОБА_2 прийнято на роботу з 18.12.2019р., та вчинено всіх дій щодо оформлення документів (а.с. 105-108)

Інспекційне відвідування відповідачем проводилось у період з 13.12.2019р. по 24.12.2019р.

Відповідач на підтвердження своїх доводів про виявлення порушення, надав суду фото з місця здійснення господарської діяльності позивача, копію табелю робочого часу, а в акті інспекційного відвідування вказано про наявність пояснень ОСОБА_2 .

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відхиляє такі докази та доводи, оскільки фотознімок (а.с. 110) не підтверджує виконання 17.12.2019р. трудових обов`язків ОСОБА_2 , а копія табелю обліку робочого часу (а.с. 111) не містить інформації належності такого до господарської діяльності позивача, а остання спростовує надання такого під час перевірки. Доказів наявності письмових пояснень ОСОБА_2 спростовується матеріалами справи. Крім того, інспекційне відвідування було розпочате 13.12.2019р., і відповідач не наводить доказів про знаходження ОСОБА_2 на місці здійснення господарської діяльності позивача та виконання роботи в період часу до 17.12.2019р.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що допуск осіб до виконання трудових обов`язків без укладання трудового договору передбачає на меті виплату коштів/винагороди без утримання податків і зборів. В даному випадку відповідачем не надано доказів на підтвердження виконання трудових обов`язків фізичною особою ОСОБА_2 17.12.2019р. та отримання за це винагороди.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги фактично відтворюють зміст акту перевірки, та не містять доводів у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справ, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 229, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі №160/2525/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рушення складено 26 січня 2021року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак