Справа № 500/3132/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3132/20

21 січня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в радгоспі - заводі «Більшовик», колгоспі « 60 річчя Радянської України», колгоспі «Товстенський», селянській спілці «Товстенська», ТзОВ «Товстенське», колгоспі ім. Маяковського, ПАП «Товстенське» неправомірною, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу: період роботи з 18.07.1977 по 06.09.1977 в радгоспі-заводі «Більшовик» згідно записів в трудовій книжці; періоди роботи з серпня 1984 року по жовтень 1989 року, з грудня 1991 року по лютий 1997 року та з січня 1999 року по грудень 1999 року в колгоспі « 60 річчя Радянської України», колгоспі «Товстенський», селянській спілці «Товстенська», ТзОВ «Товстенське» с. Товсте Гусятинського району Тернопільської області, згідно архівних довідок, виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради 19 березня 2020 року за №№491-495: період роботи з січня 1990 року по лютий 1993 року в колгоспі ім. Маяковського с. Малі Бірки Гусятинського району Тернопільської області, згідно архівних довідок, виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради 19 березня 2020 за №№499-501; період роботи з березня 1997 року по грудень 1998 року в ТзОВ «Товстенське"; період роботи з січня 2000 року по жовтень 2001 року в ПАП «Товстенське» с. Товсте Гусятинського району Тернопільської області, згідно архівних довідок, виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради 19 березня 2020 року за №№497-498.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи в радгоспі - заводі «Більшовик» та не взято до уваги представлені архівні довідки, що підтверджують трудовий стаж в колгоспі « 60 річчя Радянської України» с. Малі Бірки Гусятинського району Тернопільської області, колгоспі «Товстенський», селянській спілці «Товстенська», ТзОВ «Товстенське» с. Товсте Гусятинського району Тернопільської області, колгоспі ім. Маяковського, ПАП «Товстенське», оскільки відсутність печатки на записі в трудовій книжці, наявність розбіжностей в написанні прізвища та відсутність в архівних записах по батькові, склалися не з вини позивача. Вважає, що вказані причини не зарахування відповідачем архівних довідок для підтвердження страхового стажу позивача є безпідставними, оскільки неналежний облік первинних документів, документів, що підтверджують трудовий стаж, не можуть впливати на право щодо призначення пенсії, так як підставою для призначення такої є відповідний стаж роботи. Просить врахувати, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення фізичної особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. На думку позивача, незарахування до страхового стажу періоду роботи в ТзОВ «Товстенське» с. Товсте Гусятинського району Тернопільської області з березня 1997 року по грудень 1998 року з причини відсутності відомостей про роботу на цьому підприємстві в архівні установі, є безпідставним, оскільки в трудовій книжці є запис, що 01.05.1992 позивача прийняли на роботу в колгосп «Товстенський», де він працював до 28.02.2000. Таким чином, позивач зазначив, що оскільки він не може реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, просить задовольнити даний позов повністю.

Ухвалою суду від 26.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання у справі призначено на 24.11.2020 о 10:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачу для призначення пенсії необхідне виконання двох умов: наявність пенсійного віку та страхового стажу. Вказав, що згідно представлених документів для призначення пенсії (трудова книжка, диплом та дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) до страхового стажу зараховано такі періоди: з 01.09.1975 по 0207.1977 - навчання, з 05.10.1977 по 08.01.1981 - робота в радгоспі Хлібороб, з 21.01.1981 по 27.08.1981 - робота в харчосмаковій фабриці, з 05.09.1981 по 04.08.1984 - робота в радгоспі Хлібороб, з 01.01.1999 по 30.09.2011 - робота за інформацією, яка містись в індивідуальних відомостях форма ОК-5. Таким чином, представник відповідача вважає, що на дату звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж позивача складає 12 років 03 місяці 04 дні, однак є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Просить врахувати, що згідно записів трудової книжки позивач з 18.07.1977 по 06.09.1977 працював в радгоспі - заводі "Більшовик", однак даний період не може бути зарахований Головним управлінням до страхового стажу, оскільки запис про звільнення з роботи не завірений печаткою підприємства, що є порушенням інструкції ведення трудових книжок. Зазначив, що довідки, видані Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради та подані позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком не можуть бути враховані, оскільки: в документах архівного фонду прізвище зазначене "Акінчін", що не відповідає паспортним даним; в документах архівного фонду даних товариств по батькові ОСОБА_1 не зазначене; відповідно до довідки №496 від 19.03.2020, виданої Гусятинським трудовим архівом, відомості про роботу в ТзОВ "Товстенське, с. Товсте" з березня 1997 року по грудень 1998 року в архівній установі відсутні, тому даний період не може бути зарахований. Отже, вважає, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 0.07.2003.

24.11.2020 у відкритому судовому засіданні розгляд справи відкладено до 17.12.2020 о 10:00 год.

17.12.2020 у відкритому судовому засіданні розгляд справи відкладено до 21.01.2021 о 12:00 год.

Позивач у відкрите судове засідання не прибув, представник позивача подав письмову заяву, в якій просив справу розглядати в порядку письмового провадження без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім цього, позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у відкрите судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причин неприбуття суду не повідомив.

Враховуючи положення частини третьої ст.194, частини дев`ятої ст.205 та частини четвертої ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 30.07.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою для призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29.09.2020 №1900-0321-8/15128 позивача повідомлено про те, що на дату звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж позивача складає 12 років 03 місяці 04 дні, що є меншим за необхідний, а отже для призначення пенсії за віком підстав немає.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, оформленою листом, позивач звернувся з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (надалі, Закон № 1058).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Згідно статті 26 Закону №1058, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

За відсутності страхового стажу роботи 27 років, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 років.

За відсутності страхового стажу роботи 20 років, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2025 по 31 грудня 2025 - від 15 років.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що підставою для призначення пенсії за віком позивачу є наявність двох умов: відповідного віку та страхового стажу роботи.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058).

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі, Закон №1788) передбачено, зокрема, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру, тривалості роботи і перерв. При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Аналогічний порядок обчислення стажу роботи застосовується і в тому разі, якщо не встановлювався мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Згідно положень статті 62 Закону №1788, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Водночас, відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника.

Відповідно до пункту 2 Основних положень трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно пункту 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людино-днів ділиться на 25,4.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є виконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

При цьому, суд вважає, що обчислення страхового стажу колгоспника у разі невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві проводиться за фактичною тривалістю у визначеному порядку.

Крім цього, суд додатково зазначає, що порядок призначення пенсій на пільгових умовах категорії працівників за професією "тракторист-машиніст" роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №7.

До трактористів машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві.

Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи ( на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Водночас, суд вважає, що обов`язок стосовно подання заяви на призначення пенсії та долучення додаткових документів покладається на позивача відповідно до «Порядку подання документів подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Згідно підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, на думку суду, Порядком №22-1 встановлено алгоритм дій, який дозволяє пенсійному органу, що призначає пенсію, в разі неналежного оформлення заяви, подання не всіх документів, в тому числі не подання оригіналів документів про вік, місце проживання, стаж, заробіток, звернутися до особи про необхідність в трьохмісячний строк дооформити документи, необхідні для належного розгляду заяви, зокрема про надання таких документів, виправлення недоліків поданої заяви, в тому числі й шляхом їх подання особисто до органу, що призначає пенсію. В разі достатності таких документів - прийняти рішення про призначення чи відмову в призначенні пенсії.

З трудової книжки позивач серії НОМЕР_1 вбачається, що у період з 18.07.1977 по 06.09.1977 позивач працював у радгоспі "Більшовик" на посаді тракториста; з 05.10.1977 по 08.01.1981 в радгоспі "Хлібороб" на посаді тракториста, шофера автогаража, з 21.01.1981 по 27.08.1981 в харчосмаковій фабриці на посаді робітника, з 05.09.1981 по 04.08.1984 в радгоспі "Хлібороб" на посаді тракториста, з 27.08.1984 по 05.04.1989 в колгоспі імені Радянської України на посаді тракториста, з 13.06.1989 по 02.10.1989 прийнятий в члени колгоспу імені комісара Бахтурова, з 01.05.1992 по 31.10.2001 в колгоспі "Товстенський" на посаді тракториста, з 01.05.2010 по 05.08.2010 в ПТ "Торговий дім - Петроль" на посаді помічника оператора, з 06.08.2010 по 01.09.2011 в ПТ "ТК "Укр-Петроль" на посаді помічника оператора.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком подано до відповідача довідки Гусятинського трудового архіву Гусятинської районної ради від 19.03.2020 №491, №492, №493, №494, №495, №496, №497, №498, №499, №500, №501.

В той же час, відповідач мотивував відмову у зарахуванні періодів роботи згідно вказаних довідок тим, що запис про звільнення не завірений печаткою підприємства; в документах архівного фонду прізвище зазначено прізвище " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним; в документах архівного фонду даних товариств по батькові ОСОБА_1 не зазначене; відомості про роботу в ТзОВ "Товстеньке, с.Товсте" з березня 1997 року по грудень 1998 року в архівні установі відсутні; в довідках про заробітну плату відсутнє по батькові та зазначене прізвище не відповідає паспортним даним.

Суд зазначає, що такі доводи відповідача, на думку суду, є формальною неточністю, а формальні неточності в документах за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку, що в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15), суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини четвертої ст.245 КАС України).

Отже, суд вважає, що наявні підстави для захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснити повторний розгляд заяви позивача про призначення пенсії за віком від 30.07.2020 та прийняти рішення з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану відмову, діяв всупереч вимогам пункту 1 частини другої ст.2 КАС України, з огляду на що така відмова є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення. Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в прядку, передбаченому частиною третьою ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2.Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом від 29.09.2020 №1900-0321-8/15128, у призначенні ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2020 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., сплачений у відповідності до квитанції № 0.0..1 від 17.10.2020 на суму 840 (вісімсот сорок) грн.80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 21 січня 2021 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м.Тернопіль,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.