Справа № 389/2969/20
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/80/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуканової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка, за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 19 жовтня 2020 року звернувся до суду з даною позовною заявою до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, провадження у справі - закрити. Одночасно просив стягнути з відповідача понесені ним судрові витрати в сумі 3420 грн. 40 коп.

Вимоги обгрунтував тим, що 08жовтня 2020 року він керував транспортним засобом - автомобілем Mersedes НОМЕР_2 НОМЕР_1 та був зупинений лейтенантом поліції Маляренком О.А., з приводу того, що не зупинився на знак «Стоп», який начебто знаходиться біля моста, перед містом Кропивницький. Так як ніякого знаку «Стоп» біля моста не має, він став наполягати на огляді відео, яке було зняте поліцейським, проте останній відмовив в перегляді відео та повідомив, що він може слідувати далі, бо ніяких претензій він до нього не має. А 12 жовтня 2020 року він отримав постанову про накладення адміністратвиного стягнення серії НК №144945 від 08жовтня 2020 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Зі вказаною постановою він не згоден, так як адміністративного правопорушення не вчиняв, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач як і його представник - адвокат Остапенко А.І. у судове засідання не з`явилися, представником позивача подано заяву, в якій вона заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, у судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 09 жовтня 2020 року при здійсненні контролю на пересувному пункті габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування інспектором роти №1 управління патрульної поліції в Кіровоградській області Маляренком О.А. спільно із напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», що був встановлений на пункті габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М-12, чим порушив п.8.4.в Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідний пересуваий пункт ГВК був встанволений відповідно до вимог законодавства. В оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення, постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395. При винесені постанови позивачу були роз`яснені права і обов`язки, передбачені ст.ст.268,307,308КУпАП та ст.63 Конституції України. Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушеня відбувся у відповідності до норм чинного законодавства. Таким чином заявлені позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити. Щодо стягнення понесених позивачем судових витрат відповідач вказав, що матеріали справи не містять будь-яких доказів у відповідності ст.ст.74-77 КАС та правових висновків Верховного Суду, якіб у своїй сукупності давали змогу дійти висновку про наявність обставин справи щодо отримання позивачем правової допомоги саме у вказаній адміністративній справі та здійснення ним фактичних витрат у зв`яку із цим. До відзиву додав DVD-R диск з відео фіксацією з місця адміністративного правопорушення. А також графік роботи спільної мобільної групи на жовтень 2020 року на виконання рішення протоколу наради з питань безпеки пасажирських перевезень та контролю за дотриманням суб`єктами господарювання законності під час перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом УПП в Кіровоградсьеій області та Управління Укртранспезбеки у Кіровоградській області.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 09жовтня 2020 року інспектором роти №1 управління патрульної поліції в Кіровоградській області Маляренком О.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №144945, відповідно до якої на позивача накладено адміністратвине стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», що був встановлений на пункті габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М-12, чим порушив п.8.4.в Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування. Вказує на відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не вчиняв, знак «СТОП» був відсутній.

Стороною відповідача на позовну заяву подано відзив та DVD-R диск з відео фіксацією з місця адміністративного правопорушення від 09 жовтня 2020 року, як доказ правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.8.4.в ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожнім знаком 3.41 «Контроль» забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно зі ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу 3 вказаної Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.122 КупАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль», п.8.4"в" Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач вказує, що правил дорожнього руху не порушував, дорожній знак був відсутній.

З відеозапису наданого відповідачем, вбачається, що пересувний пункт - габаритно-ваговий контроль, розташований на автомобільній дорозі, без зупинки проїхав автомобіль схожий на автомобіль, яким керував позивач та вподальшому був зупинений працівниками поліції. Проте, чи зобов`язаний був цей автомобіль зупинитися в місці розташування вказаного габаритно-вагового контролю, з наданого відео встановити неможливо, оскільки знак, який розміщений в зоні габаритно вагового контролю, на відео неможливо ідентифікувати, так як він зафіксований зі зворотнього боку. Номер транспортного засобу, який не зупинився, на відео також не зафіксовано. Отже, наданий відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Будь-яких інших доказів порушення позивачем вимог Дорожніього знаку 3.41 «Контроль» відповідачем не надано.

Суд зазначає, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є саме фіксування факту проїзду без зупинки транспортним засобом дорожнього знаку 3.41 «Контроль».

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не підтверджується жодним доказом.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки достатніх доказів відповідачами не надано, то суд, враховуючи презумцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на те, що в судовому засіданні не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КупАП, оскільки належних доказів , на спростування доводів позивача про те, що він не вчиняв вказаного правпорушення відповідачами суду не надано, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачем судовий збір у вказаній сумі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Кіровоградській області.

Щодо питання про розподіл судових витрат, а саме правничої допомоги, суд зазначає наступне.

З огляду на задоволення позовних вимог, та згідно з вимогами статті 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.132 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, в якості доказів витрат на правничу допомогу надану позивачу адвокатом Остапенко А.І. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №54/88 вд 30 грудня 1993 року) до матеріалів справи додано ордер серії КР №117526, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 16 жовтня 2020 року, квитанцією від 16 жовтня 2020 рку на суму 3000 грн. та розрахунок вартості наданих юридичних послуг від 21 січня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. за 4 години. В зазначений час правової допомоги входить: підготовка матеріалів для складання адміністратвиного позову, 1 година, сума 300 грн.; складання позовної заяви - 1 година, сума 700 грн.. Решту суми сплаченої позивачем за надання професійної правничої допомоги складає представництво інтересів клієнта у Знам`янському міськрайонному суді Кіровоградської області: 19 листопада 2020 року - 30 хвилин; 09 грудня 2020 року - 1 година; 21 січня 2021 року - 40 хвилин. Проте, як вбачається з матеріалів справи, судові засідання відбувалися за відсутності сторін. Яким іншим чином відбувалося представництво позивача в суді його представником, не уточнено. Тобто перелік виконаних правничих послуг не відповідає тим діям, які в дійсності вчинялися адвокатом Остапенко А.І. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу лише в розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,5,6,9,20,72,77,90,132-134,242,244-246,257-263,286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії НК №144945 від 09жовтня 2020 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. - скасувати, а провадження по цій справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1420 (одна тисяча чотирста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Управління патрульної поліції у Кіровоградській області, місце знаходження: місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, 22Б, 7.

Суддя Г.В. Берднікова