Справа № 240/14978/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у відводі судді)

27 січня 2021 року м. Житомир справа № 240/14978/20

категорія 104020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Капинос О.В., розглянувши заяву про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов"язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Ради адвокатів Житомирської області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Житомирської області від 29 травня 2020 року № 37/2 в частині застереження можливості видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю через місяць після усунення вимог щодо несумісності - після звільнення з посади завідувачого юридичного сектору Житомирського регіонального сервісу УМВС;

- визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Житомирської області від 30 червня 2020 № 38/1 щодо скасування рішення Ради адвокатів Житомирської області від 29 травня 2020 року про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю з підстави його невідповідності вимогам, визначеним в п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а саме робота на посаді, зазначеній в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", яка є несумісною з діяльністю адвоката;

- зобов`язати Раду адвокатів Житомирської області видати ОСОБА_1 у день складення присяги адвоката України свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду Токаревою М.С. від 08.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 12.10.2020 задоволено клопотання відповідача та зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду України у справі №822/1309/17.

Ухвалою від 11.01.2021 було задоволено клопотання позивача та поновлено провадження у справі.

25.01.2021 до суду надійшло клопотання Ради адвокатів Житомирської області про відвід судді Токаревої М.С.. На думку відповідача, ухвала про поновлення провадження у справі свідчить про пряме порушення суддею вимог КАС України та її упередженість при розгляді справи. Задовольняючи клопотання позивача про поновлення провадження у даній справі, суддя ОСОБА_2 діяла упереджено, відверто та неприховано взяла до уваги доводи позивача, порушила цілу низку нормативно-правових актів; при відсутності підстав для цього, поновила провадження у справі, і при цьому мотивувала своє рішення нормами та рішенням ЄСПЛ, які не мають жодного відношення до спірного питання.

За результатами розгляду заяви, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, про що постановив ухвалу від 26.01.2021.

Розпорядженням керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 призначено автоматизований розподіл справи. Внаслідок автоматичного розподілу судової справи між суддями Житомирського окружного адміністративного суду, головуючим суддею для вирішення питання про відвід судді визначено суддю Капинос О.В. (Витяг з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2021).

Відповідно до ч. 8 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 11 ст. 40 вказаного Кодексу).

Вивчивши подану заяву про відвід судді та матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як видно зі змісту заяви про відвід судді, на думку позивача, суддя Токрева М.С. не може брати участь у розгляді даної справи і підлягає відводу, оскільки відповідно до статті 36 КАС України наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді. Зазначає, що будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. При цьому позивач указує, що не погоджується з винесеною суддею ухвалою про поновлення провадження в адміністративній справі №240/14978/20, оскільки провадження у ній було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду України у справі №822/1309/17. Проте, на даний час рішення у справі відсутнє.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі пунктом 4 частини першої вказаної статті КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналіз зазначеної процесуальної норми свідчить на користь висновку, що метою відводу судді є уникнення будь-яких ситуацій, які б свідчили про зацікавленість у розгляді справи, впливали на об`єктивність під час оцінки обставин справи та прийняття у ній рішення. Відповідно до наведених положень унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності в учасника судового розгляду обґрунтованого певними об`єктивними обставинами сумніву щодо його неупередженості.

В свою чергу, неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді ("Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних ("Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду ("Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини, з посиланням на його усталену практику, вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43). Також стосовно об`єктивного критерію цей Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 50, 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Приписами ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до положень 3 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що міркування позивача про те, що у судді Токаревої М.С. вже склались певні суб"єктивні переконання щодо спірних правовідносин, що свідчить про прихильність до позивача, оскільки вона постановила ухвалу про поновлення провадження в справі, наведені у заяві про відвід судді, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, позаяк такі доводи ґрунтуються на припущеннях і суб`єктивній оцінці відповідача, який не погоджується із ухвалою суду про поновлення провадження в справі.

У свою чергу, незгода відповідача із ухвалою суду від 11.01.2021 про поновлення провадження у справі не може слугувати підставою для відведення судді. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанцій за результатами апеляційного чи касаційного оскарження.

Отож, обставини, наведені позивачем на обґрунтування заяви про відвід судді, не є такими, що відповідно до норм процесуального закону виключають участь судді у розгляді та вирішенні даної адміністративної справи.

На думку суду, доводи викладені у заяві не можуть розцінюватися як неупередженість судді та його необ`єктивність і жодним чином не свідчать про неможливість винесення судом законного, справедливого та належним чином обґрунтованого (мотивованого) судового рішення у вказаній справі, з урахуванням принципів змагальності та процесуальної рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява відповідача про відвід судді Токаревої М.С. є безпідставною та необґрунтованою, а відвід судді заявлено з надуманих підстав.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити Раді адвокатів Житомирської області у задоволенні заяви про відвід судді Токаревої М.С. у справі №240/14978/20.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена .

Суддя О.В. Капинос