Справа № 560/5601/20
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5601/20
РІШЕННЯ
іменем України

26 січня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 3610,48 грн завданої військовій частині матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що громадянин ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних силах України (військова частина НОМЕР_1 ) та забезпечувався майном особистого користування. В подальшому відповідача звільнено з військової служби у запас через службову невідповідність. Вказує, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вартість виданих відповідачу предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, в розмірі 3610,48 грн, яку він в добровільному порядку не погасив.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з метою стягнення вищевказаної суми в примусовому порядку.

Ухвалою суду від 28.09.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, позовну заяву військової частини НОМЕР_1 залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Суд, ухвалою від 12.10.2020, задоволив клопотання військової частини НОМЕР_1 , та продовжив військовій частині НОМЕР_1 встановлений ухвалою суду від 28.09.2020 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали суду.

Ухвалою від 30.10.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою також запропоновано відповідачу у встановлений строк подати відзив на позовну заяву.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини.

Старшого солдата ОСОБА_1 , старшого топогеодезиста-оператора топогеодезичного взводу батареї управління 4 ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20 серпня 2020 року №55-рс з військової служби у запас за підпунктом д (через службову невідповідність), пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-ХП (зі змінами).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.08.2020 року №182, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 20.08.2020, а з продовольчого забезпечення - з 21 серпня 2020 року.

На час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття з усіх видів забезпечення за ОСОБА_1 згідно довідки-розрахунку №6 від 19.08.2020 військової частини НОМЕР_1 утворилася заборгованість за речове майно строки носіння якого не закінчилися в сумі 7576,66 грн.

19 серпня 2020 року відповідач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про надання дозволу щодо утримання із грошового забезпечення коштів у сумі 7576,66 грн за не донос речового майна.

20 серпня 2020 року відповідачем було написано розписку, в якій він зобов`язувався повернути військовій частині НОМЕР_1 кошти на протязі двох тижнів.

При розрахунку при звільненні відповідача, залишок не утриманих коштів становив - 3610,48 грн (довідка розрахунок військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2020 №20/598/206).

18.09.2020 позивач звернувся до відповідача із листом за №32/2/2633, в якому повідомив останнього про необхідність у скороченні терміни погасити борг з грошового забезпечення в розмірі 3610,48 грн за вартість виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися. Станом на 01 вересня 2020 року заборговані кошти на загальну суму 3610,48 грн ОСОБА_1 не було повернуто.

Зважаючи на відсутність добровільного відшкодування відповідачем заподіяної шкоди, позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача матеріальної шкоди.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XІV (далі по тексту - Статут).

Згідно статті 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно приписів статей 26 та 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Як встановлено судом, відповідач проходив службу в Збройних Силах України, був забезпеченим речовим майном згідно норм забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898, якою визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Згідно із положеннями ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану держав", у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що на момент звільнення відповідача зі служби в Збройних Силах України вартість речового майна, яка підлягала відрахуванню з відповідача, складала 7576,66 грн. При розрахунку при звільненні відповідача, залишок не утриманих коштів становив - 3610,48 грн (довідка розрахунок військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2020 №20/598/206).

При цьому, вжиття військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо добровільної сплати відповідачем вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, не призвели до фактичної сплати відповідачем спірної суми.

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 3610,48 грн, в якості відшкодування матеріальної шкоди, є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, позивачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3610,48 грн (три тисячі шістсот десять гривень 48 коп.) на користь військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 січня 2021 року

Позивач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 )
Відповідач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя П.М. Майстер