Справа № 420/13290/20
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження, за наявними матеріалами, адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про:

визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №60171946 від 09.11.2020 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 гривень.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

На думку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, всупереч повного та своєчасного виконання рішення суду першої інстанції, про що було повідомлено відділ примусового виконання листом з наданням підтверджуючих документів, державним виконавцем на позивача було накладено штраф у розмірі 5100,00 гривень за невиконання без поважних причин боржником рішення суду.

Наголошувалося, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/3872/19 від 12.08.2019 року, яке набрало законної сили 12.09.2019 року, ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2019 року, згідно з довідкою про розмір грошового забезпечення №1-24.2.2./2743/19 від 22.05.2019 року, за посадою заступника керівника польотів районного диспетчерського центру РСП, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України з урахуванням розміру 86 % грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром.

Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 12.09.2019 року по 31.09.2019 року у розмірі 3067,77 гривень - нарахована на поточний рахунок ОСОБА_1 , а нарахована доплата у розмірі 40526,88 гривень, підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду №649 від 22.08.2018 року.

У свою чергу, після прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року по справі №640/5248/19 та скасування Порядку №649 від 22.08.2018 року, бюджетні призначення Пенсійному фонду України на поточний рік не переглянуті.

Таким чином, на думку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, покладені судом зобов`язання були виконані у повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством та у межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата донарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Статтею 287 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Частиною 4 статті 287 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження за окремою категорією термінових адміністративних справ.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (електронною поштою та телефонограмами).

У судове засідання, призначене на 28 грудня 2020 року о 12 годині 00 хвилин, особи, які беруть участь у розгляді справи - не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно повідомлялись.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року, провадження по адміністративній справі №420/13290/20 зупинено до отримання витребуваних доказів по справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, провадження по адміністративній справі №420/13290/20 поновлено у зв`язку з отриманням доказів по справі витребуваних судом.

У судове засідання, призначене на 26 січня 2021 року, особи, які беруть участь у розгляді справи - не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно повідомлялись.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, враховуючи скорочені строки розгляду справ про оскарження рішень органів державної виконавчої служби та приватних виконавців та керуючись частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін повідомлених належним чином.

У встановлений судом строк, відповідачем надано відзив на позовну заяву (вх.№ЕП/25716/20 від 18.12.2020р.).

Відзив обґрунтований наступним.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з 30.09.2019 року перебуває виконавче провадження № 60171946 з виконання виконавчого листа №420/3872/19 виданого Одеським окружним адміністративним судом від 23.09.2019 року, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок і виплату пенсії, із розрахунку 86 відсотків від грошового забезпечення для обчислення пенсії починаючи з 01.01.2019 року, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 1-24.2.2-/2743/19 від 22.05.2019 року, за посадою заступника керівника польотів районного диспетчерського центру РСП, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмежень максимального розміру пенсії у сумі 30818,10 гривень, з урахуванням вже здійснених виплат.

Відповідно до листа боржника, стягувачу нараховано заборгованість у сумі 40526,88 гривень, яка буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою КМУ від 22.08.2018 № 649 та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №20-1 від 26.09.2018 року.

На думку відповідача, рішення суду боржником не виконано у повному обсязі, а посилання на постанову Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року, є безпідставним та недоцільними, оскільки виконання рішення суду є обов`язковим.

Крім того, рішенням Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». Тобто, вказана постанова КМУ вже не є обґрунтованою причиною невиконання рішення суду.

У свою чергу, доказів щодо поважності причин невиконання боржником не надано (відсутність на рахунках коштів для виплати тощо), тобто, невиплата заборгованості є протиправною та свідчить про невиконання рішення суду (а.с.83-86).

Від третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 жодних пояснень, клопотань по справі - не надходило.

Станом на 26 січня 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/3872/19 від 12 серпня 2019 року (суддя Корой С.М.), зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок і виплату пенсії, із розрахунку 86 відсотків від грошового забезпечення для обчислення пенсії починаючи з 01 січня 2019 року, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №1-24.2.2-/2743/19 від 22 травня 2019 року, за посадою заступника керівника польотів районного диспетчерського центру РСП, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмежень максимального розміру пенсії у сумі 30818,10 гривень, з урахуванням вже здійснених виплат (а.с.56 зворотній бік-63 зворотній бік).

Рішення по адміністративній справі №420/3872/19 від 12 серпня 2019 року набрало законної сили 12 вересня 2019 року.

23 вересня 2019 року, Одеським окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи №420/3872/19.

На виконання вищевказаного рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, з 01 січня 2019 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 30818,10 гривень (а.с.64) та здійснено розрахунок на доплату пенсії за дорученням №ДЮО107674/93 у розмірі 43594,65 гривень (а.с.65).

Після звернення ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про примусове виконання рішення суду по адміністративній справі №420/3872/19 (а.с.88 зворотній бік), старшим державним виконавцем Коваленко В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60171946 від 30 вересня 2020 року (а.с.90 зворотній бік).

09 жовтня 2020 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом повідомило державного виконавця, що рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/3872/19 від 12 серпня 2019 року виконано у повному обсязі (а.с.93).

19 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». У свою чергу, рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/3872/19 від 12 серпня 2019 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області - не виконано (а.с.95 зворотній бік).

09 листопада 2020 року, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленком В.О., винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у розмірі 5100,00 гривень та зобов`язано виконати вимоги виконавчого документу протягом десяти робочих днів (а.с.96 зворотній бік).

Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII, визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 статті 26 Закону України №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону №1404-VIII, встановлена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі, зокрема, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз зазначених норм у сукупності дає підстави для висновку, що під час виконання судових рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець повинен перевірити виконання рішення боржником та у разі його не виконання боржником без поважних причин виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

При цьому, накладення на боржника штрафу можливе лише у разі невиконання рішення боржником без поважних причин, тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення та обов`язок встановлення відсутності поважних причин не виконання судових рішень покладено саме на державного виконавця.

Поважними, у розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 року по справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 року по справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 року по справі № 420/70/19.

Стосовно доводів позивача, що рішення суду першої інстанції виконано у повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

У тексті позовної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області наголошує, що здійснило розрахунок на доплату пенсії за дорученням №ДЮО107674/93 у розмірі 43594,65 гривень (а.с.65), однак вказана сума буде виплачена ОСОБА_1 з урахуванням норм Постанови КМУ №649 від 22.08.2018 року, якою затверджено «Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (далі - Порядок №649).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів» затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Судові рішення про стягнення коштів і про зобов`язання боржника вчинити дії (нарахувати та виплатити пенсію) є різними видами рішень, які виконуються у різному порядку.

Зазначений Порядок №649 застосовується не до всіх судових рішень, за якими боржником є Пенсійний фонд України, а лише до рішень судів, за якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету. Тобто до судових рішень, за якими на Пенсійний фонд покладено обов`язок нараховувати пенсійну виплату.

У свою чергу, рішенням Одеського окружного адміністративного суду Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/3872/19 від 12 серпня 2019 року (суддя Корой С.М.) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 .

Згідно з п.п.3-11 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Комісія утворюється у складі не менше семи осіб. Персональний склад комісії, її голова, заступник голови та секретар затверджуються Головою правління Пенсійного фонду України.

Засідання комісії є правоможним за умови присутності на ньому не менше двох третин її складу і проводяться у разі потреби, але не рідше одного разу на місяць.

Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Рішення комісії приймаються відкритим голосуванням і вважаються прийнятими, якщо за них проголосували більшість присутніх на її засіданні членів.

Рішення оформляються протоколом, у якому за наявності підстав зазначаються пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок боржника. Протокол підписується всіма членами комісії і подається Голові правління Пенсійного фонду України, який не пізніше трьох робочих днів приймає рішення про виділення коштів.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому ст.47 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

При цьому суд наголошує, що здійснення нарахування пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/3872/19, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду здійснити не тільки перерахунок і й безпосередню «виплату» пенсії.

Виконавчий лист у адміністративній справі №420/3872/19, видано на виконання рішення зобов`язального характеру. Такий виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, по адміністративній справі №522/24503/16-а від 13 березня 2019 року.

Крім того, надання до суду розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 взагалі не свідчить, що рішення суду здійснюється за окремою бюджетною програмою.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ в Одеській області не надано а ні до суду, а ні на адресу відповідача жодного доказу, який свідчив би про вчинення позивачем дій, зазначених у п.5 Порядку №649, зокрема, направлення до Пенсійного фонду України документу, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунку суми, що підлягає виплаті, засвідченого керівником боржника або уповноваженою ним особою.

При цьому, суд критично ставиться до тверджень позивача про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/3872/19 від 12 серпня 2019 року, на підставі якого видано виконавчий лист та за яким відкрито виконавче провадження, оскільки позивачем фактично був лише тільки здійснений перерахунок та часткова виплата заборгованості, але повного погашення заборгованості до цього часу так і не відбулося.

Крім того, слід зазначити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Так, у справі «Півень проти України» Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.

Суд критично ставиться до посилань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 24 січня 2018 року по справі №405/3663/13-а та від 13 червня 2018 року у справі №757/29541/14-а, оскільки обставини, за яких у цих справах були накладені штрафи за невиконання судового рішення, є відмінними від тих обставин, за яких на позивача був накладений штраф оскаржуваною постановою від 22.10.2020 року.

Так, у вищезазначених судових рішеннях Верховний Суд дійшов висновку, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ у частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Проте, у даній адміністративній справі, підставою для накладення штрафу стало проведення розрахунку, а не виплати заборгованості пенсії ОСОБА_1 та не надання доказів існування поважних причин невиконання рішення суду, у частині виплати нарахованої суми пенсії.

Про відсутність коштів у розмірі 43594,65 гривень для виплати заборгованості ОСОБА_1 , позивач у тексті позовної заяви не зазначав.

Суд наголошує, що поважними причинами невиконання судового рішення у повному обсязі суд може визнати відсутність коштів у державному бюджеті, але лише за наявності сукупності певних обставин, серед яких, зокрема, вчинення позивачем всіх залежних саме від нього дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Матеріалами справи не підтверджено наявність поважних причин невиконання Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/3872/19 від 12 серпня 2019 року.

Таким чином, позивачем не доведено наявності поважних причин невиконання рішення суду, відповідно є правомірною постанова від 09 листопада 2020 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 гривень, на підставі ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII якою встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець під час винесення постанови про накладення штрафу діяв у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та у межах наданих йому повноважень, а тому жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається та відсутні підстави для задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи усі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не підлягає задоволенню.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна 83, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65091, м. Одеса, вул. Розумовська 37, ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №60171946 від 09.11.2020 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 гривень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене згідно статті 287 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Балан Я.В.

.