Справа № 200/9064/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 р. Справа№200/9064/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фону України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фону України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 04.10.2010 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

З травня 2013 року позивачу перерахована пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу та заробітній платі.

На думку позивача відповідач при нарахуванні коефіцієнта по заробітній платі не вибрав найбільш оптимальний варіант обчислення коефіцієнта по заробітній платі, а саме застосування заробітної плати (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року без врахування 60 місяців до 2000 року. Позивач вважає, що таке зарахування довідки про заробітну плату за період з 06 червня 1995р. по 31 травня 2000р. при перерахунку пенсії у травні 2013р. значно занижує розмір коефіцієнта по заробітку, який прямо впливає на розмір пенсії позивача.

Також зазначив, що обмеження розміру пенсії з жовтня 2017р. є неприпустимим. З 1 січня 2018 року розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Але зазначене обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», тобто до 1 жовтня 2011 року. Пенсії, що призначалися раніше, до введення обмеження, можуть бути вищими. Позивачу була призначена пенсія у 2010 р., тобто до введення в дію обмеження та реформи, яка відбулась у жовтні 2011 р. та жовтні 2017 р.

З наведених підстав позивач просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо включення позивачу при розрахунку заробітної плати довідки про заробітну плату за період з 06 червня 1995 р. по 31 травня 2000 р. при перерахунку пенсії у травні 2013 р. та обмеження максимального розміру пенсії з жовтня 2017 р.;

зобов`язати відповідача провести перерахунок з травня 2013 по стажу та заробітній платі із застосуванням заробітної плати (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року з урахуванням вже отриманих сум пенсії без врахування довідки про заробітну плату за період з 06 червня 1995 р. по 31 травня 2000 р.;

зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з жовтня 2017 року без обмеження максимального розміру пенсії.

Ухвалою від 06 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі.

Відповідно до ухвали від 05 листопада 2020 року розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з 01.06.2013 року по 30.09.2017 року виплата пенсії позивачу проводилась з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.05.2013 року. З 01.10.2017 року, через технічний збій обчислення пенсії позивачу було змінено. З 01.10.2017 року обчислення пенсії проводилось з урахуванням заробітної плати за період з 01.06.1995 року по 31.05.2000 року та з 01.07.2000 року по 30.04.2013 року. В листопаді 2020 року пенсійну справу позивача приведено у відповідність з 01.10.2017 року (визначено для обчислення заробітну плату за період з 01.07.2000 року по 31.05.2013 року). Означений перерахунок не призвів до збільшенню пенсії яка підлягає виплаті. Розмір пенсії позивача з 01.10.2017 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.06.1995 року по 30.04.2013 року також перевищував максимальний розмір. Вважаємо, що між позивачем та відповідачем в частині обчислення пенсії із використанням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.05.2013 року немає спору, пенсійна справа позивача з 01.10.2017 року приведена у відповідність.

Відповідач просив прийняти до уваги висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справах №580/234/19, від 08.07.2020 у справі № 607/7115/17, від 10.09.2020 № 280/5154/19, від 17.09.2020. №826/11471/18, від 21.11.2019 року №345/2573/17.

Зокрема, відповідач зазначив, що у постанові від 05.11.2020 року у справі №440/2423/19 Верховний Суд прийшов до висновку, що, оскільки на момент набрання чинності Законом №3668-VI пенсія позивача не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, на позивача не поширюються норми пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI.

Розмір пенсії ОСОБА_1 перевищив максимальний розмір внаслідок перерахунку пенсії з 01.10.2017 року, таким чином на нього не розповсюджуються норми абзацу першого пункту 2 розділу II "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI від 08.07.2011 року.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні заявлених вимог.

До судового засідання 14 січня 2021 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приписами частини 5 статті 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З`ясовуючи обставини справи, дослідивши наявні докази, судом встановлено таке.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком з 04.10.2010 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV.

При обчисленні пенсії було використано показники заробітної плати позивача за періоди з 01.06.1995 року по 31.05.2000 року відповідно до даних наданої ним Довідки ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» від 03.08.2010 року, з 01.07.2000 року по 30.09.2010 року відповідно до даних Індивідуальної відомості про застраховану особу.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати (після оптимізації) для обчислення пенсії, станом на 04.10.2010 року склав 5,45094. Середня заробітна плата позивача для обчислення пенсії становила - 8996,39 грн.

06.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перерахунок пенсії із додаванням стажу роботи та заробітної плати .

Розпорядженням від 12.06.2013 року позивачу з 01.06.2013 року проведено перерахунок пенсії із додаванням даних про стаж роботи та заробітну плату.

За наданими відповідачем відомостями при перерахунку пенсії проведено розрахунок пенсії за трьома формами:

- додано стаж роботи та заробітну плату (з 01.06.1995 року по 31.05.2000 року та з 01.07.2000 року по 30.04.2013 року). Загальний стаж роботи досяг 45 років, 02 місяці, 28 днів. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати при такому обчисленні становить 5,72174. Середня заробітна плата для обчислення пенсії 9443,33 грн.

- додано стаж роботи та заробітну плату (з 01.07.2000 року по 30.04.2013 року). Загальний стаж роботи досяг 45 років, 02 місяці, 28 днів. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати при такому обчисленні становить 6,25090. Середня заробітна плата для обчислення пенсії 10316,67 грн.

- додано тільки стаж роботи. Дані про розмір заробітної плати використано в розмірі встановленому при призначені пенсії. Загальний стаж роботи досяг 45 років, 02 місяці, 28 днів. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати (після оптимізації) для обчислення пенсії склав 5,45067. Середня заробітна плата позивача для обчислення пенсії становила - 8995,95 грн. (з урахуванням уточнень).

З 01.06.2013 року обчислення та виплата позивачу пенсії проводилась за найбільш вигідною формою з урахуванням даних про розмір заробітної плати за період з 01.07.1995 року по 31.05.2000 року.

04.02.2016 року позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії із додаванням стажу роботи та заробітної плати, а також внесенню до пенсійної справи даних про припинення трудової діяльності.

Розпорядженням від 09.02.2016 року ОСОБА_1 з 01.02.2016 року проведено перерахунок пенсії із додаванням стажу роботи. Стаж роботи збільшився до 47 років, 10 місяців, 28 днів. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 30.04.2013 року - 6,25009 (з урахуванням уточнень). Середня заробітна плата для обчислення пенсії 10315,35 грн.

При додаванні стажу роботи та заробітної плати (з 01.07.2000 року по 31.12.2015 року), розмір пенсії зменшується: Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати при такому обчисленні становить 5,96445. Середня заробітна плата для обчислення пенсії 9843,91 грн.

Розмір пенсії позивача з 01.10.2017 року обчислюється виходячи з наступних показників:

Стаж роботи 47 років, 10 місяців, 28 днів.

Коефіцієнт стажу роботи 0,47833

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати (після оптимізації) виходячи із заробітку за період з 01.06.1995 року по 31.05.2000 року та з 01.07.2000 року по 30.04.2013 року - 6,25010

Середня заробітна плата 23 527,88 гри. (3764,40*6,25010)

Доплата за понаднормовий стаж роботи - 128,88

Розмір пенсії за віком 11 382,97 грн.

Розмір пенсії до виплати - 10 740,00 грн.

З 01.06.2013 року виплата пенсії позивачу проводилась з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.05.2013 року.

Відповідачем вказано, що з 01.10.2017 року, через технічний збій обчислення пенсії позивачу було змінено. З 01.10.2017 року обчислення пенсії проводилось з урахуванням заробітної плати за період з 01.06.1995 року по 31.05.2000 року та з 01.07.2000 року по 30.04.2013 року. В листопаді 2020 року пенсійну справу позивача приведено у відповідність з 01.10.2017 року.

Розмір пенсії позивача з 01.10.2017 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.06.1995 року по 30.04.2013 року перевищував максимальний розмір.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам з урахуванням встановлених обставин справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законами України від 09.07.2003 №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-VI), "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Як було зазначено, пенсія ОСОБА_1 була призначена на підставі його заяви від 18.10.2010 року, протоколом від 30.10.2010 року №2038 з 04.10.2010 року.

Тому, аналізуючи правомірність дій відповідача стосовно розміру призначеної позивачу пенсії суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-VI (у відповідній редакції від 12.10.2010 року) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону №1058-VI (в редакції від 28.04.2013 року), у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону №1058-VI (в редакції від 28.04.2013 року), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

З 01.06.2013 року виплата пенсії позивачу проводилась з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.05.2013 року.

11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII. Цим законом були внесені зміни до Закону №1058-VI. Зокрема, згідно з пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-VI пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на законодавче врегулювання спірних відносин з урахуванням дії законів у часі судом не встановлено порушень прав позивача при призначенні та перерахунку пенсії. З боку позивача наявність таких порушень не доведена.

За таких обставин позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання провести перерахунок з травня 2013 року по стажу та заробітній платі із застосуванням заробітної плати (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року без врахування довідки про заробітну плату за період з 06 червня 1995 року по 31 травня 2000 року - задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з жовтня 2017 року без обмеження максимального розміру пенсії суд вказує на таке.

Судом встановлено, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI).

За правилами статті 2 Закону №3668-VI, який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про статус народного депутата України", «Про Національний банк України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про дипломатичну службу", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про судову експертизу", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", «Про наукову і науково-технічну діяльність", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", «Про пенсійне забезпечення", «Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини 3 статті 85 Закону №1788-XII (в редакції Закону №3668-VI) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Водночас за приписами абзацу 2 цього пункту пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Відповідно до 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому для правильного застосування актів законодавства в їх системному зв`язку суд керується висновками Верховного Суду у справі з аналогічним предметом спору.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 05 листопада 2020 року у справі № 440/2423/19 викладені такі висновки:

«[…] Закон України 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" у пункті 2 Прикінцевих положень містить норму, яка передбачає, що визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Разом з тим, дана норма стосується призначення пенсій, а не їх перерахунку.

За такого правового регулювання Верховний Суд дійшов висновку, що застереження зазначені у пункті 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII з обмеження виплати максимального розміру пенсії з 1 січня 2016 року, означає, що пенсії, які призначені до 1 січня 2016 року та перевищують встановлений максимум, не можуть бути зменшені. Проте, їх перерахунок має відбуватися у відповідності до правил, передбачених абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI.

Отже згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Водночас абзацом другим пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону № 3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).

Судова колегія Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначає, що положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.

Таким чином, пункт 2 розділу ІІ Закону № 3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Оскільки на момент набрання чинності Законом №3668-VI пенсія не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, Верховний Суд приходить до висновку, що на позивача не поширюються норми пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI.

Отже зміст пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19 зазначила наступне.

Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Суд не знаходить у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.

Водночас норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону № 3668-VI та частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

[…]

За такого правового регулювання та встановлених обставин, суд першої інстанції правильно вказав, що відмова відповідача у перерахунку і виплаті пенсії позивачу без обмеження граничного розміру пенсії є законною і обґрунтованою та не призвела до зменшення розміру пенсії останнього, яку він отримував до цього. В даному випадку така відмова за своєю суттю не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист […]».

Враховуючи нормативне регулювання спірних відносин та висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних законодавчих актів, суд встановив, що наявними у справі доказами не підтверджено порушень з боку відповідача прав, свобод чи інтересів позивача. За наведених обставин, оцінюючи спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи звільнення позивача від судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись статтями 2, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фону України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27 «а», ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов