Справа № 320/4081/19
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 січня 2021 року 320/4081/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лапія С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження заяву про самовідвід судді у адміністративній справі за позовом гр. ОСОБА_1 до Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

До Київського окружного адміністративного суду звернулася гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

1. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо прийняття п. 2 рішення від 24.01.2019 № 1255-52-07 та порушення строків розгляду його заяв від 09.11.2018 ;

2. скасувати п. 2 рішення Броварської міської ради Київської області від 24.01.2019 № 1255-52-07;

3. зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути його заяви від 09.11.2018 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва відповідно до вимог п. 2, п. 6 ч. 6 ст. 34 ЗУ "Про місцеве самоврядування", ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ЗУ "Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду", Угоди про взаємне визнання пільг та гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі № 1-11/2018;

4. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо прийняття п. 2 рішення від 28.02.2019 № 1311-53-07;

5. скасувати п. 2 рішення Броварської міської ради Київської області від 28.02.2019 № 1311-53-07;

6. зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути його заяви від 28.01.2019 №9-5-Л-186, № 9-5-Л-187 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва відповідно до вимог п. 2, п. 6 ч. 6 ст. 34 ЗУ "Про місцеве самоврядування", ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ЗУ "Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду", Угоди про взаємне визнання пільг та гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі № 1-11/2018;

7. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо прийняття п. 2 рішення від 30.05.2019 № 1444-56-07 та порушення строків розгляду його заяв від 14.03.2019 №11-16-2/2273, №11-16-2/2274;

8. скасувати п. 2 рішення Броварської міської ради Київської області від 30.05.2019 № 1444-56-07;

9. зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути його заяви від 14.03.2019 №11-16-2/2273, № 11-16-2/2274 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва відповідно до вимог п. 2, п. 6 ч. 6 ст. 34 ЗУ "Про місцеве самоврядування", ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ЗУ "Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду", Угоди про взаємне визнання пільг та гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі № 1-11/2018;

10. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо відмови розглянути на сесії міської ради від 24.01.2019, від 28.02.2019 та від 30.05.2019 його заяв від 09.11.2018, від 28.01.2019, від 14.03.2019;

11. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо вимагання надати проекти землеустрою до його заяв від 09.11.2018, від 28.01.2019 та від 14.03.2019;

12. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо порушення ст. 15, ст. 20 ЗУ "Про звернення громадян", а саме порушення розгляду його заяв від 09.11.2018, від 28.01.2019 та від 14.03.2019 за його відсутності, без надання можливості додаткового обґрунтувати його вимоги та за відмову органу влади або в.о. керівника органу влади розглянути його заяви особисто;

13. зобов`язати уповноважену особу (міського голову або в.о. міського голови м. Бровари) Броварської міської ради Київської області розглянути його заяви від 09.11.2018, від 28.01.2019, від 14.03.2019 особисто та у його присутності;

14. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо зміни підстав його звернення щодо відведення земельної ділянки, викладених у заявах від 09.11.2018, від 28.01.2019, від 14.03.2019 та примушування його надати проект землеустрою;

15. зобов`язати Броварську міську раду Київської області усунути недоліки при розгляді звернень громадян відповідно до ЗУ "Про звернення громадян", провести службову перевірку та встановити ким, де і коли змінено підстави його звернення щодо відведення земельної ділянки у заявах від 09.11.2018, від 28.01.2019, від 14.03.2019 та встановити хто примушує його надавати документи, які не передбачені законодавством при відведенні земельної ділянки;

16. зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати йому матеріальні збитки у розмірі 2000000 грн.;

17. зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 2000000 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2019, яка постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020 залишена без змін, повернуто позовну заяву позивачу.

Постановою Верховного Суду від 09.12.2020 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020 скасовано, а справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

До Київського окружного адміністративного суду справа надійшла 04.01.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 дану справу прийнято до провадження.

Суддею Лапієм С.М. 22.01.2021 подано заяву про самовідвід на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

На обґрунтування вказаної заяви суддя зазначив про те, що в його провадженні перебували справи за позовом ОСОБА_1 (№810/2180/18, 810/351/18, № 320/6525/20). При цьому гр. ОСОБА_1 у справах № 810/351/18 та № 320/6525/20 заявлялися відводи судді Лапію С.М. , які були обґрунтовані тим, що суддею Лапієм С.М. у справах за його позовом вже приймалися ухвали про повернення йому позовної заяви, які були скасовані постановами Київського апеляційного адміністративного суду, та рішення, яким йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог, а тому, на його думку, це свідчить про необ`єктивність судді та упереджене ставлення до нього .

Крім того, у касаційній скарзі позивач зазначив, що дії суддів першої та апеляційної інстанції свідчать про втручання в автоматизовану систему розподілу справ, прийняття рішень за попередньою змовою суддів та можливе вимагання неправомірної вигода за прийняття рішення у справі (а.с. 65).

З метою уникнення будь-яких спроб посягань учасників судового процесу у справі на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності, зважаючи на те, що вказані обставини в подальшому можуть призвести до ускладнення розгляду справи та вирішення спору по суті, так як повне, всебічне та ґрунтовне з`ясування обставин справи можливе лише за умови взаємної довіри та поваги при комунікації між судом та учасниками справи, суддя Лапій С.М. вважає, що існують визначені ст.36 КАС України підстави, які виключають можливість його участі у розгляді адміністративної справи №320/4081/19.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді, та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі Le , Van Leuveni De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі П`єрсак проти Бельгії (Piersac vs Belgium) ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі ж самі висновки містяться в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

З огляду на частину першу статті 40 КАС, за якою питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі, суддя Лапій С.М. підлягає самовідводу на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Керуючись статтями 39, 40, 41, 248, 256, 294 КАС, суд

у х в а л и в:

Задовольнити заяву судді Лапія С.М. про самовідвід.

Передати справу для визначення складу суду згідно з ч. 1 ст. 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Лапій С.М.