Справа № 640/487/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року м. Київ № 640/487/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

при секретарі судових засідань Гарбуз К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ)
прозобов`язання вчинити дії За участю представника позивача: - Кувшинчікової А.С.;
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), в якому просив:

-зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) зняти арешт з рухового та нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , згідно постанови №2067/8 від 19 квітня 2011 року, накладений в рамках виконавчого провадження №25980662.

Позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер 227736585) наявне обтяження за реєстраційним номером 11089006, зареєстроване 19 квітня 2011 року за №11089006 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 73, підстава обтяження: постанова ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві №2067/8 від 19 квітня 2011 року. Проте, за наслідками перевірки відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні. Також ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться в реєстрі боржників.

Звернувшись до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) представник позивача 29 грудня 2020 року отримав відповідь від 23 грудня 2020 року №188218, що 27 січня 2012 року державним виконавцем, керуючись пунктом 8 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з тим, що коштів від реалізації майна недостатньо для задоволення вимог стягувача. Також повідомлено, що зазначена стаття не передбачає зняття арешту з майна боржника. При цьому зазначено, що вищезазначений документ повторно не надходив до виконання до відділу.

Оскільки станом на дату звернення позивача до суду арешт з майна позивача не знятий, відповідно останній обмежений у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання 26 січня 2021 року прибув представник позивача, який підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач до суду не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання; свого відношення до позову не висловив та будь-яких документів щодо суті спору не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 на праві приватної власності (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 , 10.05.2006, рішення виконкому Мотижинської сільської ради №13 від 11.03.2006 року) належить будівля бані за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про інші речові права відсутні.

Однак, згідно Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19 квітня 2011 року за №11089006 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 73, зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна на підставі постанови 2067/8 від 19 квітня 2011 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно.

На запит представника позивача №б/н від 17 грудня 2020 року Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом №188218 від 23 грудня 2020 року повідомив, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень з`ясовано, що з 15 квітня 2011 року на примусовому виконанні у відділі перебував виконавчий напис №2999 від 05 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу у сумі 1003167,29 грн. 15 квітня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №25980662. 27 січня 2012 року державним виконавцем, керуючись пунктом 8 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з тим, що коштів від реалізації майна недостатньо для задоволення вимог стягувача. Зазначена стаття не передбачає зняття арешту з майна боржника.

Окрім того у листі повідомлено, що вищезазначений виконавчий документ повторно на виконання до відділу не надходив.

В якості додатку до вказаного листа надано витяг з ВП спецрозділ.

З Витягу з ВП спецрозділ вбачається, що 15 квітня 2011 року було відкрито виконавче провадження №25980662 з накладенням арешту на майно боржника. 07 грудня 2011 року знято арешт з транспортного засобу: Mersedes-benz GL 550, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , чорного кольору, який був реалізований за наслідками проведеного 23 грудня 2011 року аукціону. 27 січня 2012 року винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі пункту 8 частини першої статті 47 Закону України «По виконавче провадження».

На дату отримання Витягу ВП - спецрозділ 22 грудня 2020 року стан виконавчого провадження 25980662 завершено.

Задля захисту своїх прав та зняття арешту з майна позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника.

Як зазначено вище, у виконавчому провадженні 25980662 державним виконавцем був накладений арешт на все майно позивача, а в подальшому на підставі пункту 8 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення зазначених виконавчих дій) виконавчий документ 27 січня 2012 року повернуто стягувачу.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

Відповідно до положень пунктів 9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Відомості щодо стану завершеного виконавчого провадження 25980662 відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, матеріали справи не містять.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем у листі №188218 від 23 грудня 2020 року повідомлено представника позивача про те, що виконавчий документ повторно до відділу не надходив.

Тобто, станом на 23 грудня 2020 року (дата листа відповідача) після повернення виконавчого документа стягувачу постановою державного виконавця від 27 січня 2012 року повторно виконавчий документ на виконання до відділу не надходив, що в свою чергу свідчить про пропущення встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Утім на теперішній час арешт, накладений 19 квітня 2011 року постановою державного виконавця №2067/8 на майно боржника, не знятий.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, станом на час повернення виконавчого документа стягувачу) встановлені випадки, за яких знімається арешт з майна боржника постановою державного виконавця.

У свою чергу, частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч зазначеним нормам відповідачі як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності існування арешту, накладеного постановою державного виконавця №2067/8 від 19 квітня 2011 року за виконавчим провадженням №25980662.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом зняття судом арешту з майна позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 287, 250 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , накладений згідно постанови №2067/8 від 19 квітня 2011 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження №25980662.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (, адреса: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко