Справа № 420/14262/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 січня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Микитась Ярослава Романовича про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Микитась Ярослава Романовича, в якому позивач просить суд:

- скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Микитась Ярослава Романовича про відкриття виконавчого провадження від 25.09.2020 року (ВП №63127405);

- повернути стягувачу виконавчий документ.

Також позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування зазначено клопотання позивач зазначив, що про відкриття відповідачем виконавчого провадження ВП №63127405 йому стало відомо ще 27.09.2020 року. Водночас позивач вирішив скористатися досудовим порядком врегулювання спору та звернувся зі скаргами до вищестоящих органів.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 був залишений без руху та позивачу встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі суду було зазначено про необхідність надання позивачем до суду належним чином оформленого адміністративного позову із вірним визначенням суб`єктного складу учасників справи та викладенням позовних вимог відповідно до наведених в ухвалі процесуальних положень КАС України; надання позивачем належним чином оформленої копії адміністративного позову з усіма додатками для сторін, а також доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду в адміністративній справі №420/14262/20.

На виконання ухвали суду від 20.01.2021 року позивач через канцелярію надав уточнений адміністративний позов та клопотання про поновлення йому строку звернення до адміністративного суду у справі №420/14262/20.

Суд зазначає, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду вмотивовано тотожними обставинами, що були зазначені позивачем у заяві, поданій разом із адміністративним позовом.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (п. 1 ч. 2 ст. 287 КАСУ).

Згідно частини 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Зазначена норма КАС України встановлює, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду за загальним правилом починається від дня виникнення права особи на подання до суду адміністративного позову.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення (якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору) відносини стають стабільними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення власних прав через байдужість до їх реалізації або небажання дізнатися про їх порушення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, та, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення ЄСПЛ "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року).

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Згідно із ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову позивач просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Микитась Ярослава Романовича про відкриття виконавчого провадження від 25.09.2020 року ВП №63127405.

При цьому до суду для захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся лише 14.12.2020 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України десятиденного строку звернення до суду.

При цьому ОСОБА_1 у клопотаннях про поновлення йому строку звернення до суду поданих разом із адміністративним позовом та із заявою на усунення недоліків позовної заяви зазначив, що йому про відкриття відповідачем виконавчого провадження ВП №63127405 стало відомо ще 27.09.2020 року.

Водночас позивач вирішив скористатися досудовим порядком врегулювання спору та звернувся зі скаргами до вищестоящих органів.

Так як вбачається з матеріалів адміністративного позову 15.10.2020 року та 20.10.2020 року позивач звертався до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) із заявами, в яких просив закрити виконавче провадження ВП №63127405 та скасувати постанову про арешт коштів.

Листом Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 21.10.2020 року №33851 позивачу було відмовлено у закритті виконавчого провадження ВП №63127405.

Також 28.10.2020 року позивач звернувся із аналогічними заявами до управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

Листом управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 30.10.2020 року №7198/20.4.1/-20 позивачу також було зазначено про відсутність підстав для завершення виконавчого провадження.

Крім того, ОСОБА_1 27.11.2020 року повторно звернувся до управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) зі скаргою щодо закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття документу до виконання.

Листом управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 21.12.2020 року №10.04-8182 позивачу повторно було зазначено про відсутність підстав для завершення виконавчого провадження.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві повинні бути зазначенні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Так з аналізу вищезазначених норм вбачається, що досудове урегулювання спору для стягувача та інших учасників виконавчого провадження можливе шляхом саме оскарження рішень, дій або бездіяльність державного виконавця до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Водночас для боржника у виконавчому провадженні такої можливості законодавством не передбачено.

З огляду на вищевикладене, посилання позивача на його власне бажання у самостійно обраний ним спосіб врегулювати спір з державним виконавцем, або захистити власні права та інтереси шляхом направлення одному й тому ж органу державної виконавчої служби повторних заяв із вимогою закрити провадження у справі, не можуть бути визнані судом як поважна причина пропуску звернення до суду з адміністративним позовом у справі №420/14262/20.

Додатково суд зазначає, що жодним нормативно правовим актом не встановлено обов`язковості досудового урегулювання спорів для зазначеної категорії адміністративних справ, віднесених законодавцем до категорії термінових у параграфі 2 Глави 11 Розділу 2 КАС України. Положеннями КАС України не передбачено також можливості у разі вчинення до звернення до суду зазначених позивачем дій (надіслання учасником справи запитів або клопотань про закриття виконавчого провадження до органу, що виконує рішення), продовжити або призупинити перебіг строків звернення до суду.

Аналогічну правову позицію було висловлено П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 08.07.2020 року по справі №420/1379/20.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про наявність у позивача об`єктивної неможливості звернутися до суду протягом визначеного законодавством строку, позивачем не зазначено, а тому клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі №420/14262/20, як необґрунтоване, задоволенню не підлягає, а адміністративний позов підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 121-123, 160, 161, 169, 171, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Микитась Ярослава Романовича про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білостоцький О.В.