Справа № 280/2841/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Справа № 280/2841/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача - Штабовенка Д.В.,

відповідача - Гришун О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №280/2841/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № (форма «Р») від 22.02.2019, яким донараховано основного платежу у розмірі 179910,67 грн., штрафні санкції у розмірі 44977,67 грн та пеню у розмірі 25877,56 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № (форма «ПС») від 22.02.2019, яким донараховано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № (форма «Р») від 22.02.2019, яким донараховано основного платежу у розмірі 14992,55 грн., штрафні санкції у розмірі 3748,14 грн. та нарахована пеня у розмірі 3156,46 грн.

Крім того, просить: поновити строк подання позову, судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення є протиправними та безпідставними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню. Зазначає, що контролюючим органом порушено порядок проведення невиїзної перевірки, оскільки позивача не було належним чином завчасно повідомлено про проведення перевірки відносно нього, що позбавило позивача брати участь у перевірці та надавати пояснення та докази щодо предмету перевірки. Позивач зазначає, що йому не направлявся запит щодо надання пояснень та їх документального підтвердження, що обов`язково передує позаплановій перевірці. Також, позивач зазначав про те, що у складі прощеної заборгованості була наявна комісія, штрафи, пеня, що не є об`єктом оподаткування.

Ухвалою від 04.05.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 02.06.2020 з викликом (повідомленням) учасників справи.

Головне управління ДФС у Запорізькій області позовні вимоги не визнав, 22.05.2020 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№23769), в якому зазначає, що згідно інформації відділу Державного реєстру ДФС України («Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів») встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 у 2017 році отримала дохід у сумі 1000303,72 грн. від ПАТ «ПУМБ» за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу)». Проте, позивачем не надано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, не задекларовано дохід отриманий у вигляді «додаткового блага» за ознакою «126», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податок з отриманого доходу, що зумовило прийняття оскаржуваних рішень. Також, відповідач вказував на те, що позивач був належним чином повідомлений про призначення позапланової перевірки, проте, жодних документів на підтвердження виконання податкового зобов`язання не надав, як і не надав документів якими б спростовано факт отримання додаткового блага. Так, само відповідач вказував і на безпідставність тверджень позивача про те, що контролюючим органом не було вжито заходів для перевірки наявної податкової інформації, оскільки контролюючий орган звертався до банку для підтвердження інформації, яка наявна в центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів. У зв`язку із викладеним у відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 02.06.2020 витребувано від Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» наступні докази:

- розрахунок заборгованості за кредитним договором №6294679 від 08.04.2008 станом на 18.08.2017 (з додатками, а саме: виписками за рахунками, що відображають заборгованість);

- відомості про структуру прощеного боргу, а саме яка була прощена сума основної заборгованості, заборгованості за процентами, штрафу, пені.

Ухвалою суду від 02.06.2020 замінено первинного відповідача по справі №280/2841/20 - Головне управління ДФС у Запорізькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107, ). Відкладено судове засідання на 01.07.2020.

22.06.2020 від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву (вх.№28786), який за змістом є аналогічним поданому раніше Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 01.07.2020 відкладено судове засідання 16.07.2020.

16.07.2020 до суду надійшли письмові пояснення (вх.№32462), в яких зазначено, що АТ «ПУМБ», при підписанні додаткової угоди до кредитного договору, фактично простив позивачу курсову різницю між сумою отриманого кредиту та сумою визначеною додатковою угодою, при цьому подав до фіскального органу суму прощеного боргу у перерахунку в гривню, таким чином здійснюючи зміну валюти зобов`язання на гривню, що підтверджується матеріалами справи, та вказує на наявність правових підстав застосовувати до спірних правовідносин пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Ухвалою суду від 16.07.2020 витребувано від Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» наступні докази:

- розрахунок заборгованості за кредитним договором №6294679 від 08.04.2008 станом на 18.08.2017, а саме відомості про структуру прощеного боргу (розмір суми основного боргу та заборгованості за процентами, штрафу, пенею станом на 18.08.2017);

- інформацію про те, за яким курсом у податковій звітності банку був визначений розмір додаткового блага (1000303,72 грн.), отриманого ОСОБА_1 внаслідок прощення банком боргу.

Протокольною ухвалою від 16.07.2020 у судовому засіданні оголошено перерву до 30.07.2020.

В ході судового засідання 30.07.2020 суддею оголошено перерву до 17.09.2020.

Від представника позивача 15.09.2020 надійшли письмові пояснення (вх.42862), в яких зазначено, що внаслідок дій АТ «ПУМБ», який надав неправдиву інформацію до органів ДПС в частині прощеного боргу за кредитним договором №6294679 від 08.04.2008, привів до визначення невірної суми додаткового блага та, як наслідок, формування протиправних повідомлень-рішень.

17.09.2020 в судовому засіданні суддею відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про призначення судової економічної експертизи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимог та просив їх задовольнити, представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 17.09.2020 на підставі статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Контролюючим органом отримано інформацію з Державного реєстру ДФС України («Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів»), відповідно до якої встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 у 2017 році отримала дохід у сумі 1000303,72 грн. від ПАТ «ПУМБ» за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу)».

13.07.2018 контролюючим органом направлено на адресу позивача лист №5633/14/08-01-50-02, в якому повідомлено про необхідність подання декларації про доходи у вигляді додаткового блага, а також повідомлено, що у разі неподання декларації контролюючим органом буде реалізовано повноваження щодо проведення позапланової перевірки.

15.11.2018 контролюючим органом видано наказ №3865 «Про проведення документальної позапланової перевірки ОСОБА_1 », яким наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податку - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_2 , з 12.12.2018 тривалістю 10 робочих днів. Перевірку наказано провести за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2017 з метою перевірки питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126».

Також, 15.11.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області складено та направлено на адресу позивача повідомлення №881/10522/14/08-01-13-05-09 про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки.

У період з 12.12.2018 по 26.12.2018 співробітниками Головного управління ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності надання податкової декларації про майновий стан та доходи, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків і зборів з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складено Акт перевірки №12/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.01.2019.

Відповідно до висновків Акту перевірки №12/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.01.2019, встановлено порушення позивачем:

- пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164. п. 167.1 ст.167. пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 ПК України та донараховано військовий збір за 2017 рік у сумі 14992,55 гри.;

- пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164. п. 167.1 ст.167 ПК України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 179910,67 грн.

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49. пп. 179.1. пп. 179.7 ст. 179 ГІК України, а саме не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, не задекларовано «Дохід, отриманий платником як додаткове благо» за ознакою «126», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податки та збори з отриманого доходу за 2017 рік.

На підставі висновків Акту перевірки №12/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.01.2019, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

- від 22.02.2019 р. № , яким визначено грошове зобов`язання з ПДФО у розмірі 224 888,34 (з яких 179910,67 - грошове зобов`язання, 44977,67 - штрафні санкції);

- від 22.02.2019 р. № , яким визначено грошове зобов`язання з військового збору у розмірі 18740,69 грн. (з яких 14992,55 - грошове зобов`язання, 3748,14 - штрафні санкції);

- від 22.02.2019 р. № , яким визначено штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 170,00 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень став висновок контролюючого органу про отримання позивачем у 2017 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 1000303,72 грн., з якого позивачем не було сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також не подано відповідну податкову декларацію.

Щодо доводів позивача про порушення контролюючим органом порядку призначення та проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для призначення позапланової перевірки стало те, що контролюючим органом встановлено не подання позивачем податкової декларації у зв`язку із отриманням у 2017 році додаткового блага від ПАТ «ПУМБ».

При цьому, судом встановлено, що контролюючим органом, до проведення позапланової перевірки, позивачу направлялось повідомлення про необхідність подання податкової декларації та необхідність визначення грошового зобов`язання з отриманого додаткового блага, разом з тим, таке повідомлення не було вручено позивачу з незалежних від контролюючого органу підстав та повернуто з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивача належним чином було повідомлено про призначення позапланової перевірки шляхом направлення засобами поштового зв`язку відповідних документів на податкову адресу, проте конверт повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно пунктом 42.4 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано положень чинного податкового законодавства України при призначенні перевірки, а відповідно контролюючий орган мав право приступити до її проведення.

Щодо змісту встановленого під час проведення перевірки порушення, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент прощення заборгованості), платниками податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (пункт 179.7 статті 179 Податкового кодексу України).

Підпунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. (підпункт «д» 164.2.17 пункту164.2 статті 164 Податкового кодексу України).

За змістом підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В свою чергу, згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

З матеріалів справи судом встановлено, що 18.08.2017 між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору № 62946779 від 08.04.2008, відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 якого, сторони домовились, що позичальник сплатить суму частину суми заборгованості за Кредитним договором в розмірі 13100,00 USD (тринадцять тисяч сто дол. США 00 цент.) протягом 1 дня (одного дня) з дня укладення цієї Додаткової угоди. Суми коштів, сплачені Позичальником в розмірі, більшому ніж встановлено цим пунктом угоди, підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості Позичальника за Кредитним договором.

Пунктом 3 Додаткової угоди передбачено, що цією угодою Банк та Позичальник дійшли згоди, що враховуючи скрутне фінансове становище Позичальника, Банк застосовує відносно Позичальника процедуру прощення боргу за Кредитним договором відповідно до статті 605 Цивільного кодексу України.

Згідно пункту 4 Додаткової угоди Банк та Позичальник визначили, що у разі повного виконання умов, передбачених пунктом 3 цієї угоди, сума заборгованості Позичальника за Кредитним договором, яка становить різницю між сумою, зазначеною у пункті 1 цієї Додаткової угоди та загальною сумою, отриманою банком відповідно до пункту 3 цієї угоди, підлягає прощенню (анулюванню) Банком. При цьому Позичальник гарантує, що припинення зобов`язання прощенням боргу не порушує прав третіх осіб щодо майна Позичальника.

Повідомленням від 18.08.2017 № КНО-44.2.1/154 сповіщено ОСОБА_1 про прощення частину боргу у розмірі 39217,74 USD. Крім того, у повідомленні міститься посилання на абзац «д» підпункту 164.2.17 Податкового кодексу України, відповідно до якого сума боргу платника податку, анульованого кредитом по його самостійному рішенню, підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

При цьому, відповідно до наданих ПАТ «ПУМБ» документів, наданих на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, судом встановлено, що сума прощення за кредитним договором № 6294679 від 08.04.2008 станом на 18.08.2017 складала 66799,59 USD, з них:

- сума прощення за основною сумою зобов`язання 52317,74 USD;

- сума прощення за нарахованими процентами 14481,85 USD.

Крім того, для відображення в податковій звітності була прощена основна заборгованість за кредитом в розмірі 39217,74 дол. США, по курсу НБУ станом на дату прощення (18.08.2017 курс НБУ 25,506409 грн.) становить 1000303,72 грн.

Саме зазначена сума була відображена Банком у звіті 1-ДФ, як дохід виплачений на користь ОСОБА_1 , та взята контролюючим органом під час визначення суми грошового зобов`язання, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума коштів в розмірі 1000303,72 грн. анульована за самостійним рішенням ПАТ «ПУМБ» та включена до податкового розрахунку за формою 1-ДФ є додатковим благом позивача, у зв`язку з чим у позивача був наявний обов`язок нарахувати та сплатити з такої суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подати до контролюючого органу відповідну декларацію.

Разом з тим, позивачем у встановлені строки зазначений обов`язок виконано не було, у зв`язку з чим контролюючим органом правомірно було визначено позивачу грошове зобов`язання та застосовано штрафні санкції шляхом прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Стосовно посилань позивача на порушення контролюючим органом пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень, у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Разом з тим, судом встановлено, що з моменту укладання Кредитного договору між Банком та позивачем не укладалось договорів, якими було б змінено валюту зобов`язання з долара США на гривню, доказів протилежного суду не надано.

Щодо зазначення гривневого еквіваленту прощеної суми боргу, суд зазначає, що відповідно до п.35.1 ст.35 ПК України, сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. А відтак, визначення гривневого еквіваленту обумовлено виключно метою виконання податкового зобов`язання.

Отже, суд дійшов висновку, що положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки не відбулась зміна валюти зобов`язання за кредитним договором.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивача, як позичальника, повідомлено про прощення (анулювання) саме основної суми боргу, а не різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Позиція суду відповідає правовій позиції, що була викладена Верховним Судом у постанові від 05.09.2018 провадження №К/9901/49091/18, від 03.06.2019 у справі №826/945/17, від 05.11.2019 по справі №821/465/17.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 26.01.2021.

Суддя Р.В. Кисіль