Справа № 380/7683/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року справа №380/7683/20

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Олійник Л.В.,

за участі:

представника позивача Пащинської А.О., згідно договору,

представника відповідача Кухар Н.М., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Веспрем до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Веспрем (далі ТзОВ Торговий Дім Веспрем, позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області, відповідач), в якому , враховуючи заяви про збільшення позовних вимог від 02.10.2020 (вх. №50390) та 09.10.2020 (вх. №52054), просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.08.2020, прийняте на підставі акту перевірки за №132/04.2-16/42647141 від 14.08.2020 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ Торговий дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2020 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТзОВ Торговий дім Веспрем у розмірі 6070023,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 11.08.2020, прийняте на підставі акту перевірки за №112/04/2-16/42647141 від 14.07.2020 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ Торговий дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2020 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТзОВ Торговий дім Веспрем у розмірі 950879,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте на підставі акту перевірки за №153/04/2-12/42647141 від 15.09.2020 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ Торговий дім Веспрем з питань достовірності нарахування від`ємного значення суми, яка приймає участь у бюджетному відшкодуванні ПДВ по декларації з ПДВ за червень 2020 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТзОВ Торговий дім Веспрем у розмірі 37611804,00 грн.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками перевірок, на підставі яких було винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення. Наголосив, що позивачем було подано до ГУ ДПС у Львівській області в електронній формі податкові декларацію з ПДВ за квітень 2020, травень 2020 та червень 2020, в рядку 20.2.1 яких зазначалися суми, що підлягають бюджетному відшкодуванню на рахунок платника. Від`ємне значення податку на додану вартість виникло у зв`язку з придбанням олії соняшникової нерафінованої на митній території і експортом цієї сільськогосподарської продукції за кордон на підставі експортних контрактів. Позивач зазначив, що разом із деклараціями подавав заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та розрахунок суми бюджетного відшкодування. Однак, відповідачем питання зміни напрямку узгодженого бюджетного відшкодування не розглядалось, водночас вказане стало передумовою для проведення перевірок та винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень. Позивач звертає увагу на те, що в ході проведення перевірок не було встановлено розбіжностей між сумами податкового зобов`язання та податкового кредиту за квітень, травень та червень 2020 року, а зазначалося лише про ненадання позивачем платіжних доручень, які підтверджують, що сума ПДВ, яка заявлена до бюджетного відшкодування, була фактично сплаченою постачальниками товарів. Однак, позивач зазначив, що всі платіжні доручення при проведенні позапланових перевірок були надані, а господарські операції з контрагентами постачальниками підтверджені усіма належним чином оформленими документами. У зв`язку з цим, позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення рішення протиправними та таким, що підлягає скасуванню. Враховуючи наведене, просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. Додатково зазначив, що застережень щодо процедури здійснення перевірки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень у ТзОВ Торговий дім Веспрем немає.

Ухвалою судді від 23.09.2020 позовну заяву було залишено без руху.

02.10.2020 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог (вх. №50390).

Ухвалою судді від 07.10.2020 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

09.10.2020 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог (вх. №52054).

26.10.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. №55396).

09.12.2020 відповідач подав відзив на заяву про збільшення позовних вимог (вх. №66310).

11.01.2021 позивач подав відповідь на відзиви (вх. 1090), у якому зазначив, що усі господарські операції з контрагентами-постачальниками, вчинені у період з квітня по червень 2020 року, є реальними та підтверджені необхідними і належним чином оформленими первинними документами та безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю ТзОВ Торговий дім Веспрем, що також підтверджує контролюючий орган. Зазначає, що дотримав усіх передбачених Податковим кодексом України умов для формування показника податкового кредиту з податку на додану вартість, що зумовило виникнення від`ємного значення з цього податку. Усі документи, які підтверджують фінансово-господарські операції та правомірність заявленої суми бюджетного відшкодування були надані під час проведення перевірки та не оспорювалися контролюючим органом.

Ухвалою судді від 11.01.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзиви. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзивах на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог. У відзивах зазначила, що перевірками було встановлено порушення ТзОВ Торговий Дім Веспрем п. 200.1, п. 200.4, п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України (далі ПК України), у зв`язку з чим ТзОВ Торговий Дім Веспрем, на думку представника відповідача, не має права на отримання бюджетного відшкодування за квітень 2020, травень 2020 та червень 2020. Наголосила, що за результатами звірки даних зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування податку на додану вартість із даними первинних документів встановлено, що платіжні доручення, які були надані до перевірки не підписані керівником ТзОВ Торговий Дім Веспрем, не завірені банком в якому обслуговується суб`єкт господарювання, не мають підписів та печаток. Крім того, зазначив, що відповідно до вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.02.2016 №276) одночасно з декларацією повинні подаватися усі необхідні докази, усі необхідні додатки до декларації. Щодо доводів позивача, що надані ним документи були підписані електронним цифровим підписом зазначив, що документи до перевірки були надані з порушенням ст. 85 ПК України (на паперових носіях). У зв`язку з цим, оскільки позивачем не було надано документів для проведення перевірки, в тому числі, й у строк, визначений абзацом 2 п. 44.7 ст. 44 ПК України, у контролюючого органу були законні підстави для проведення перевірки з використанням наявної інформації про щодо задекларованим позивачем сум податкового кредиту. У зв`язку з цим, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та просила суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ТзОВ Торговий Дім Веспрем, , зареєстроване за адресою: м. Львів, 79069, вул. Кульпарківська, 93А, основний вид діяльності - 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

З матеріалів справи вбачається, що з 06.07.2020 по 10.07.2020 головним державним ревізором інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області Хом`яком Тарасом Богдановичем на підставі підпункту 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТзОВ Торговий Дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2020 року в сумі 950879,00 грн. (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.05.2020 № , заявлена до відшкодування на рахунок платника в банку).

За результатами проведення вказаної перевірки складено акт № 112/04.2-16/42647141 від 14.07.2020 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТзОВ Торговий Дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2020 року (а.с. 39-53, том 1).

Проведеною перевіркою встановлено порушення ТзОВ Торговий Дім Веспрем вимог п.п. 200.1, 200.2, 200.4, 200.14 ст. 200 ПК України, у зв`язку з чим у ТзОВ Торговий Дім Веспрем відсутнє право на відшкодування ПДВ в розмірі 950879,00 грн. за квітень 2020 року.

На підставі вказаних висновків ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № від 11.08.2020, яким згідно з п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п.п. 200.14, 200.10 ст. 200 ПК України, на підставі акта перевірки № 112/04.2-16/42647141 від 14.07.2020, в порушення п. 200.1, 200.2, 200.4 ст. 200 ПК України, виявлено відсутність у ТзОВ Торговий Дім Веспрем права на отримання бюджетного відшкодування за період квітень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 950879,00 грн. (а.с. 54, том 1).

Крім того, в період з 03.08.2020 по 07.08.2020 головним державним ревізором інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ та камеральних перевірок податкової звітності управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області Цундером Віктором Дмитровичем на підставі підп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТзОВ Торговий Дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2020 року в сумі 6070023,00 грн. (податкова декларація з податку на додану вартість від 22.06.2020 № , заявлена до відшкодування на рахунок платника в банку).

За результатами проведення указаної перевірки складено акт № 132/04.2-16/42647141 від 14.08.2020 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТзОВ Торговий Дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2020 року (а.с. 14-26, том 1).

Проведеною перевіркою встановлено порушення ТзОВ Торговий Дім Веспрем вимог п.п. 200.1, 200.2, 200.4, 200.14 ст. 200 ПК України, у зв`язку з чим у ТзОВ Торговий Дім Веспрем відсутнє право на відшкодування ПДВ в розмірі 6070023,00 грн. за травень 2020 року.

На підставі вказаних висновків ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № від 26.08.2020, яким згідно з п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, підп. 200.14, 200.10 ст. 200 ПК України, на підставі акта перевірки № 132/04.2-16/42647141 від 14.08.2020 та в порушення п. 200.1, 200.2, 200.4 ст. 200 ПК України, виявлено відсутність у ТзОВ Торговий Дім Веспрем права на отримання бюджетного відшкодування за період травень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 6070023,00 грн. (а.с. 27, том 1).

Крім того, в період з 07.09.2020 по 11.09.2020 головним державним ревізором інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області Хом`яком Тарасом Богдановичем на підставі підп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТзОВ Торговий Дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2020 року в сумі 37611804,00 грн. (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.07.2020 № , заявлена до відшкодування на рахунок платника в банку).

За результатами проведення указаної перевірки складено акт № 153/04.2-16/42647141 від 15.09.2020 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТзОВ Торговий Дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року (а.с. 63-77, том 1).

Проведеною перевіркою встановлено порушення ТзОВ Торговий Дім Веспрем вимог п.п. 200.1, 200.2, 200.4, 200.14 ст. 200 ПК України, у зв`язку з чим у ТзОВ Торговий Дім Веспрем відсутнє право на відшкодування ПДВ в розмірі 37611804,00 грн. за червень 2020 року.

На підставі вказаних висновків ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2020, яким згідно з п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, підп. 200.14, 200.10 ст. 200 ПК України, на підставі акта перевірки № 153/04.2-16/42647141 від 15.09.2020 та в порушення п. 200.1, 200.2, 200.4 ст. 200 ПК України, виявлено відсутність у ТзОВ Торговий Дім Веспрем права на отримання бюджетного відшкодування заперіод червень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 37611804,00 грн. (а.с. 78, том 1).

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Львівській області, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1.1 ст. 1 ПК України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із підп. а пункту 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Абзацом 3 п. 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п, 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацами 1-3 п. 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до підп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Відповідно до п.п. 200.1, 200.2 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 200.14 ст. 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 950879,00 грн. за квітень 2020 року, в розмірі 6070023,00 грн. за травень 2020 року та в розмірі 37611804,00 грн. за червень 2020.

Так, згідно актів перевірок № 112/04.2-16/42647141 від 14.07.2020 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТзОВ Торговий Дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2020 року, № 132/04.2-16/42647141 від 14.08.2020 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТзОВ Торговий Дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2020 року та № 153/04.2-16/42647141 від 15.09.2020 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТзОВ Торговий Дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року, судом встановлено наступне:

- перевіркою операцій з постачання (вивезення, ввезення) послуг порушень не встановлено (пункт 3.6 розділу 3 акта перевірки);

- перевіркою дотримання вимог законодавства (в тому числі, статей 191, 204, 205 Кодексу та норм Митного кодексу України) не встановлено порушень здійснення операцій із давальницькою сировиною (пункт 3.7 розділу 3 акта перевірки);

- за результатами здійсненого аналізу ціноутворення (придбання, реалізації, співставлення із спільногалузевим) у звітних періодах, які підлягають перевірці, порушень не встановлено (пункт 3.8 розділу 3 акта перевірки);

- перевіркою операцій з придбання (спорудження) основних фондів, зменшення розміру незавершених капітальних інвестицій, виведення (часткове введення) в експлуатацію об`єктів будівництва порушень не встановлено (пункт 3.9 розділу 3 акта перевірки);

- перевіркою операцій з придбання та зберігання товарно-матеріальних цінностей, нереалізованих на час проведення перевірки, порушень не встановлено (пункт 3.10 розділу 3 акта перевірки);

- перевіркою операцій із здійснення попередньої оплати за товарно-матеріальні цінності, порушень не встановлено (пункт 3.11 розділу 3 акта перевірки);

- станом на час проведення перевірки за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від`ємного значення, не встановлено включення ТзОВ Торговий Дім Веспрем () до складу податкового кредиту за квітень 2020 року, травень 2020 року та червень 2020 року податкових накладних, які зареєстровані з порушенням терміну у Єдиному реєстрі податкових накладних (пункт 3.12 розділу 3 акта перевірки);

- за результатами перевірки не встановлено наявність правових відносин ТзОВ Торговий Дім Веспрем з платниками, установчі документи, первинні та інші документи яких у судовому порядку визнані недійсними (пункт 3.13.1 розділу 3 акта перевірки);

- за результатами перевірки не встановлено наявність правових відносин ТзОВ Торговий Дім Веспрем з пов`язаними особами, згідно з підпунктом 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 Кодексу (пункт 3.14.2 розділу 3 акта перевірки);

- в ході проведення перевірки не встановлено серед постачальників суб`єктів господарювання, які надали податковий кредит і не задекларували податкові зобов`язання, здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру) (пункт 3.15 розділу 3 акта перевірки);

- під час проведення перевірки не встановлено розбіжності між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, за період квітень 2020, травень 2020 та червень 2020 року (п. 3.16.4 розділу 3 акта перевірки).

Отже, з наведеного слідує, що реальне вчинення господарських операцій із контрагентами, за якими сформовано податковий кредит з податку на додану вартість, врахований позивачем при обчисленні від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 950879,00 грн. за квітень 2020 року, в розмірі 6070023,00 грн. за травень 2020 року та в розмірі 37611804,00 грн. за червень 2020 року, який заявлено позивачем до бюджетного відшкодування за квітень 2020 року, травень 2020 та червень 2020 контролюючий орган не оспорює.

В той ж час, у актах перевірок контролюючий орган зазначає про те, що фактично за результатами звірки даних, вказаних у розрахунку бюджетного відшкодування податку на додану вартість, із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг встановлено, що платіжні доручення, які були надані до перевірки не підписані керівником ТОВ Торговий Дім Веспрем, не завірені банком, в якому обслуговується суб`єкт господарювання, не мають підписів та печаток.

Таким чином, саме вказана обставина стала підставою для висновку контролюючого органу про відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 950879,00 грн. за квітень 2020 року, в розмірі 6070023,00 грн. за травень 2020 року та в розмірі 37611804,00 грн. за червень 2020.

Аналізуючи наведені фактичні обставини справи та норми законодавства, суд враховує наступне.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із абзацом 11 ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, відповідальність суб`єктів переказу, а також загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначає Закон України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05.04.2001 № 2346-III (далі Закон № 2346-ІІІ).

Відповідно до пункту 1.14 статті 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

Згідно із ст. 18 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа на переказ.

Порядок застосування електронного підпису для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи.

Електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання. Учасник платіжної системи має передбачити під час приймання електронних документів на переказ: процедуру перевірки електронного підпису; процедуру перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа на переказ.

У разі недотримання зазначених вимог банк або інша установа - учасник платіжної системи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу.

Відповідно до абз. 12 п. 1.4 глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України № 22 від 21 січня 2004 року (далі Інструкція № 22) електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, уключаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами.

Абзацами 9, 10 п. 1.4 глави 1 Інструкції № 22 передбачено, що дистанційне обслуговування - комплекс інформаційних послуг за рахунком клієнта та здійснення операцій за рахунком на підставі дистанційних розпоряджень клієнта; дистанційне розпорядження - розпорядження банку виконати певну операцію, яке передається клієнтом за погодженим каналом доступу, без відвідання клієнтом банку.

Порядок розрахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування врегульований главою 10 Інструкції № 22.

Відповідно до п. 10.1 глави 10 Інструкції № 22 оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування.

Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем клієнт банк, клієнт - Інтернет банк, телефонний банкінг, платіжний застосунок та інших систем дистанційного обслуговування.

Згідно із абз. 1 п. 10.2 глави 10 Інструкції № 22 під час здійснення розрахунків за допомогою систем клієнт банк, клієнт - Інтернет банк тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях.

Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах клієнт банк, клієнт - Інтернет банк, визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суму цифрами; призначення платежу; електронний(і) підпис(и) відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі Допоміжні реквізити.

Відповідно до реєстру фактично сплачених сум бюджетного відшкодування ПДВ із даними первинних документів ТОВ Торговий Дім Веспрем (а.с. 141-142, том 1) позивач надав до перевірки платіжні доручення щодо розрахунків з ТОВ ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД, ТОВ Ніка Транс Логістика, ТОВ ЮНІКОРН МЕРІТАЙМ.

Крім того, такі платіжні доручення долучені до матеріалів справи (а.с. 124-140, том 1).

Перевіривши зміст долучених платіжних доручень, суд встановив, що вони сформовані позивачем з використанням системи клієнт банк, клієнт - Інтернет банк, на що також звертає позивач у позовній заяві, а тому відповідно до вимог абз. 1 п. 10.2 глави 10 Інструкції № 22, такі повинні містити обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа як от: дату і номер; найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суму цифрами; призначення платежу; електронний(і) підпис(и) відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі Допоміжні реквізити.

Суд зазначає, що позивачем при заповненні таких платіжних доручень дотримано передбачені абз. 1 п. 10.2 глави 10 Інструкції № 22 норми. Зокрема, аналіз вказаних платіжних доручень свідчить про те, що усі обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа у вищевказаних платіжних дорученнях містяться: дата та номер таких платіжних доручень, найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; сума цифрами; призначення платежу, дата одержання банком.

Водночас, у акті перевірки зазначено, зокрема, про те, що платіжні доручення, які були надані до перевірки, не підписані керівником ТзОВ Торговий Дім Веспрем.

Заперечуючи проти таких висновків податкового органу, позивач у позовній заяві зауважує, що платіжні доручення, які подані до обслуговуючого банку, містять електронний цифровий підпис директора ТзОВ Торговий Дім Веспрем.

Суд погоджується з такими доводами представника позивача, оскільки відповідно до п. 1.14 ст. 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання.

Крім того, п. 10.15 глави 2 Інструкції № 22 встановлено, що також банк повертає електронний розрахунковий документ без виконання згідно з главою 2 цієї Інструкції, про причину повернення якого повідомляє клієнта засобами системи (з обов`язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої електронний розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено).

Відповідно до абз. 2 п. 2.4 глави 2 Інструкції № 22 банк платника перевіряє заповнення таких реквізитів: Платник, Код платника, Рахунок платника, Банк платника та Підписи платника (якщо згідно з формою документа вимагається його заповнення).

Згідно із абз. 1 п. 2.5 глави 2 Інструкції № 22 якщо розрахункові документи, у яких перевірено реквізити, заповнено з порушенням вимог цієї глави, глав 5, 6 і 12 та додатка 9 до цієї Інструкції, то банк, що здійснив перевірку, повертає їх без виконання згідно з п. 2.15 і 2.18 цієї глави та п. 11.11 глави 11 цієї Інструкції.

Як встановлено матеріалами справи, банком не повертались вищезгадані платіжні доручення платнику - ТзОВ Торговий Дім Веспрем - без виконання з підстав не засвідчення їх електронним цифровим підписом, чи з будь-яких інших підстав, передбачених Інструкцією № 22, а отже, такі платіжні доручення були оформлені належним чином і оплата була здійснена.

Крім того, з долучених до матеріалів позовної заяви копій цих платіжних доручень слідує, що на їх підставі банком платника проведено оплату контрагентам позивача за поставлені товари (надані послуги) відповідно до призначення платежу та у сумах, що зазначені у таких платіжних дорученнях.

Щодо посилань податкового органу на відсутність у наданих до перевірки платіжних дорученнях печатки, суд зауважує, що відповідно до додатку 9 до Інструкції № 22 Указівки щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів використання печатки платником у платіжному дорученні не є обов`язковим.

Щодо доводів відповідача про те, що платіжні доручення, надані позивачем до перевірки, не завірені банком, в якому обслуговується суб`єкт господарювання, тобто без позначки "проведено банком", суд зазначає таке.

Згідно із абз. 1 п. 2.1 глави 2 Інструкції № 22 реквізити розрахункових документів та їх реєстрів заповнюються згідно з вимогами, зазначеними в указівках щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів (додаток 9) та відповідних главах цієї Інструкції.

Відповідно до додатку 9 до Інструкції № 22 Указівки щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів у платіжному дорученні зазначається, серед іншого, число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словом, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Так, суд погоджується з доводами відповідача про те, що у наданих позивачем до перевірки платіжних дорученнях відсутнє зазначення числа, місяця та року списання коштів з рахунку платника.

Однак, слід зазначити таке.

Відповідно до абз. 1 п. 1.15 глави 1 Інструкції № 22 доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України.

За змістом п. 2.14 глави 2 Інструкції № 22 банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити Дата надходження і Дата виконання, а банк стягувача Дата надходження в банк стягувача (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті Дата виконання, має відповідати:

- даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку;

- даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Аналіз наведених норм Інструкції № 22 дає підстави дійти висновку, що обов`язок заповнення реквізиту на прийнятих від платника розрахункових документах дата виконання покладений безпосередньо на банк цього платника.

А тому позивач, який подав до обслуговуючого банку належним чином оформлені розрахункові документи, які прийняті банком до виконання, не може нести негативні наслідки за дії цього банку щодо невиконання чи неналежного виконання свого обов`язку в частині заповнення на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів реквізиту дата виконання (числа, місяця та року списання коштів з рахунку платника).

Разом з тим, суд також відзначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.01.2018 у справі № 826/2736/14 та яка в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом під час розгляду цієї справи, окремі дефекти первинних документів не можуть слугувати підставою для позбавлення права платника податку на бюджетне відшкодування, якщо сума податку, фактично сплачена ним у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів (послуг).

Як слідує з матеріалів справи, податковий орган не заперечує факт списання грошових коштів з рахунку позивача на рахунки контрагентів на підставі платіжних доручень, наданих до перевірки, а також не оспорює реальне вчинення господарських операцій із зазначеними контрагентами, за якими сформовано податковий кредит з податку на додану вартість, врахований позивачем при обчисленні від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 950879,00 грн., за квітень 2020 року, в розмірі 6070023,00 грн. за травень 2020 року та в розмірі 37611804,00 грн. за червень 2020, яке заявлено позивачем до бюджетного відшкодування за березень 2020 року.

Тому, з огляду на викладене, суд вважає, що такий недолік наданих позивачем до перевірки платіжних доручень, як не заповнення банком, який його обслуговує, реквізиту дата виконання (числа, місяця та року списання коштів з рахунку платника) не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

Щодо твердження представника відповідача про те, що до перевірки правомірності нарахування ТзОВ Торговий Дім Веспрем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2020 року позивачем не було надано платіжних доручень, які підтверджують, що сума ПДВ, заявлена до бюджетного відшкодування, є фактично сплаченою у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів (послуг) та/або до Державного бюджету України (т. 1 а.с. 51), то такі спростовуються змістом самого акта від 14.07.2020, на сторінці 2 якого зазначено, що платіжні документи, які засвідчують факт оплати, охоплено перевіркою суцільним порядком.

Доказів протилежного представник відповідача суду не надав.

Підсумовуючи вищенаведене, слід зазначити, що висновки податкового органу, викладені в актах перевірок, про відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 950879,00 грн. за квітень 2020 року, в розмірі 6070023,00 грн. за травень 2020 року та в розмірі 37611804,00 грн. за червень 2020 з тих підстав, що платіжні доручення, які були надані до перевірки, не підписані керівником ТОВ Торговий Дім Веспрем, не завірені банком, в якому обслуговується суб`єкт господарювання, не мають підписів та печаток, або взагалі не надані до перевірки, є хибними та суперечать нормам чинного законодавства.

За таких обставин спірні податкові повідомлення-рішення відповідача № від 26.08.2020, № 2 від 11.08.2020 та № від 07.10.2020, яким встановлено відсутність у ТзОВ Торговий Дім Веспрем права на отримання бюджетного відшкодування в розмірі 950879,00 грн., за квітень 2020 року, в розмірі 6070023,00 грн. за травень 2020 року та в розмірі 37611804,00 грн., за червень 2020 відповідно є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ Торговий Дім Веспрему розмірі 950789,00 грн., дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТзОВ Торговий дім Веспрем у розмірі 950789,00 грн. та дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТзОВ Торговий дім Веспрем у розмірі 37611804,00 грн., суд зазначає наступне.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні (далі - Закон № 1797), яким змінений порядок повернення сум бюджетного відшкодування шляхом запровадження формування Реєстрів заяв про повернення сум бюджетного відшкодування.

Відповідно до підп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підп. 200.7.2 п. 200.7 цієї статті, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі п. 200.15 ст. 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини, зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Враховуючи ту обставину, що судом встановлено протиправність податкових повідомлень - рішень № від 26.08.2020, № 2 від 11.08.2020 та № від 07.10.2020, у відповідача виникає обов`язок, з урахуванням висновків судового рішення, внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Пунктом 200.12 ст. 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені п.200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Вказані норми ст. 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26.

За таких обставин, з урахуванням встановленого судом права позивача на бюджетне відшкодування ПДВ в розмірі 950879,00 грн. за квітень 2020 року, в розмірі 6070023,00 грн. за травень 2020 року та в розмірі 37611804,00 грн. за червень 2020 року, такий спосіб захисту порушеного права, як зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТзОВ Торговий Дім Веспрем у вищевказаних розмірах, є таким, що належним чином захистить права та інтереси позивача.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття майно у ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як майнові права, а отже, як майно (див. mutatis mutandis рішення у справі Бейелер проти Італії від 05.01.2020).

За певних обставин легітимне очікування на отримання активу також може захищатися ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "легітимне очікування", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі Суханов та Ільченко проти України від 26.06.2014).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Інтерсплав проти України від 09.01.2017 зазначив, що юридична особа - платник ПДВ - мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений ст. 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес. Констатував порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (п. 40).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, встановлено, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи Серков проти України (заява №39766/05), Щокін проти України (заяви №23759/03 та №37943/06).

Предметом регулювання ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, наприклад, рішення Європейського суду з прав людини у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23.09.1982, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, Щокін проти України від 14.10.2010, Сєрков проти України від 07.07.2011, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23.11.2000. Булвес АД проти Болгарії від 22.01.2009, Трегубенко проти України від 02.11.2004, East/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття суспільний інтерес мас широке значення (рішення від 23.11.2000 в справі Колишній король Греції та інші проти Греції). Крім того. Європейський суд з прав людини також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить суспільний інтерес (рішення Європейського суду з прав людини від 02.11.2004 в справі Трегубенко проти України).

Критерій пропорційності передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар. При цьому з питань оцінки пропорційності Європейський суд з прав людини, як і з питань наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України.

При цьому, аналіз зазначених норм свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ТзОВ Торговий Дім Веспрем про зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТзОВ Торговий Дім Веспрем 950879,00 грн. за квітень 2020 року, в розмірі 6070023,00 грн. за травень 2020 року та в розмірі 37611804,00 грн. за червень 2020 року.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі Vastberga Taxi Aktiebolag and Vulic проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідач не надав належних доказів на підтвердження обґрунтованості винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень. Водночас, доводи представника позивача, зазначені у позовній заяві та інших заявах по суті справи, є обґрунтованими та підтвердженим матеріалами справи.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити повністю.

Щодо судового збору, то оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позову, за правилами, визначеними ст. 139 КАС України, судові витрати позивача у вигляді судового збору компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 26.08.2020 №.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Веспрем (, 79069, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93А) в розмірі 6070023,00 грн.

Взнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 11.08.2020 №.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Веспрем (, 79069, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93А) в розмірі 950879, 00 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 07.10.2020 №.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Веспрем (, 79069, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93А) в розмірі 37611804,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) в користь товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Веспрем (, 79069, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93А) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 25224 (двадцять п`ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні рівно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.01.2021.

Суддя Потабенко В.А.