Справа № 344/7365/16-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 344/7365/16-а пров. № А/857/15167/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року у справі №344/7365/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Івано-Франківська, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження міського голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (головуючий суддя першої інстанції Польська М.В., час ухвалення 14:35 год., місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту 05.11.2020),-

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звернувся до суду з заявою про зміну способу виконання судового рішення у справі 344/7365/16-а.

В обґрунтування заяви вказує, що в провадженні Івано-Франківського міського суду перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Івано-Франківська, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м. Івано-Франківська № 296-с від 21.02.2016 року, поновлення на роботі на посаді заступника департаменту начальника управління правової роботи та контролю за дотриманням законодавства в сфері містобудування Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради з 21.03.2016 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 грн. На підставі ухваленого рішення по суті спору, були видані виконавчі листи, по яких 09.11.2017р. було відкрите виконавче провадження та зобов`язано виконком Івано-Франківської міської ради в т.ч. поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління правової роботи та контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудування Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Проте, діяльність даного Департаменту припинено 02.12.2016р. і поновлення на роботі позивача є неможливим.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року у задоволенні заяви представника Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зміну способу виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Івано-Франківська, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури виконкому Івано Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Враховуючи те, що виконавче провадження це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані та примусове виконання рішень (в тому числі і боржника), то заява про зміну способу виконання рішення суду подана боржником у виконавчому провадженні, тобто на стадії виконання рішення, з метою забезпечення належного його виконання згідно з виконавчим документом. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким змінити спосіб виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 року у справі №344/7365/16 та визнати ОСОБА_1 звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпПУ у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених у скарзі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким змінити спосіб виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 року у справі №344/7365/16 та визнати ОСОБА_1 звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпПУ у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.11.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та міського голови м. Івано-Франківська про визнання незаконними розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Івано-Франківського міського суду від 16.11.2016р. скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та міського голови м. Івано-Франківська про визнання незаконними розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000грн. - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Івано- Франківська № 296-с від 21.03.2016 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління правової роботи та контролю за дотриманням законодавства в сфері містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано- Франківської міської ради з 22.03.2016 р. Стягнуто з Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 74005,68 грн.

На виконання вищезазначеної Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 року, Івано-Франківським міським судом 25.10.2017 року видано виконавчі листи.

Виконавчий документ про поновлення ОСОБА_1 на роботі звернуто до виконання у Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.

09.11.2017 відкрито виконавче провадження ВП №55111598 з примусового виконання виконавчого листа №344/7365/2016 від 25.10.2017 року про зобов`язання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління правової роботи та контролю за дотриманням законодавства в сфері містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з 22.03.2016 р.

ОСОБА_1 до звільнення працював у Департаменті містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, а відтак позивача було звільнено з посади начальника управління правової роботи та контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудування Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано- Франківської міської ради.

Судом апеляційної інстанції в резолютивній частині постанови від 04.10.2017 року було допущено описку в зазначенні назви посади, на якій позивач підлягає поновленню. Тому, державний виконавець та виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради як боржник, зверталися до суду апеляційної інстанції про роз`яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2020 року відмовлено в задоволенні заяв.

В подальшому, Верховний Суд розглядаючи касаційну скаргу виконавчого комітету, звернув увагу на допущену судом апеляційної інстанції помилку в зазначенні назви посади, на якій позивач підлягає поновленню (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 344/7365/16-а).

Відтак, 20.08.2020 року Восьмим апеляційним адміністративним судом була прийнята ухвала, якою заяву Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про виправлення описки в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2020 року у справі №344/7365/16-а задоволено. Виправлено описку у резолютивній частині постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2020 року у справі №344/7365/16-а, а саме невірно зазначено посаду «начальник управління правової роботи та контролю за дотриманням законодавства сфері містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради», виправлено на вірну «начальник управління правової роботи та контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудування Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.».

Отже, враховуючи виправлення описки в рішенні суду, боржник у виконавчому провадженні - виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, зобов`язаний поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління правової роботи та контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудування Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Як стверджує заявник, відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради (2 сесія) 7 демократичного скликання від 22.12.2015р. № 42-2 «Про виконання рішення сесії міської ради №4-1 від 01.12.2015р.» було припинено діяльність Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради шляхом його ліквідації. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, в графі «Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення» занесено відомості, що юридична особа Департамент містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (код ЄДРГІОУ 37795195) 02.12.2016 року припинена, номер запису: 0009008.

Отже, в зв`язку з цим, боржник подаючи заяву доводив, що поновлення ОСОБА_1 на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради шляхом припинення.

Суд першої інстанції в задоволенні заяви відмовив з тих підстав, що подачею до суду про зміну способу виконання судового рішення може звернутися або ж сам стягувач або виконавець.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

В п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, зокрема, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Із змісту ч. 1, ч. 3 ст. 378 КАС України видно, що з заявою про зміну способу або порядку виконання судового рішення може звернутися стягувач або виконавець. Ця заява подається до суду, що розглядав справу як суд першої інстанції.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення

Отже, «поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу і порядку виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений».

Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Такий спосіб захисту було обрано позивачем, і як слідує з висновків апеляційного та касаційного судів відбувалась не ліквідація, а реорганізація Департаменту, зокрема перегрупування та перейменування структурних підрозділів без змін в організації виробництва та праці згідно штатних розписів.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зміну способу виконання судового рішення

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року у справі №344/7365/16-а без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 25.01.2021р.