Справа № 300/2982/20
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. справа № 300/2982/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Державної казначейської служби в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними щодо повернення виконавчого листа та зобов`язання вчинити дії щодо виконання виконавчого листа за №344/4384/17 від 10.12.2018.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків, які позивач, у строк встановлений судом, усунув.

25.11.2020 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно повернув виконавчий лист Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за № 344/4384/17 від 20.03.2019 без виконання, з тих підстав, що зазначений ідентифікаційний код у цьому виконавчому листі не належить боржнику за цим виконавчим документом. Обґрунтуванням такої протиправності позивач вважає, що Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю є структурним підрозділом виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та не є окремою юридичною особою. Тому, кошти за цим виконавчим листом повинні стягуватися з бюджетного рахунку Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Відповідач направив відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджуються, із посиланням у ньому на відповідні норми права та твердження. Заперечення проти позову мотивовані тим, що у виконавчому листі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за № 344/4384/17 від 20.03.2019 боржником визначено Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Цей боржник немає відкритих реєстраційних рахунків у відповідача та не обслуговується як розпорядник та одержувач бюджетних коштів. Зазначений, у цьому виконавчому документі, ідентифікаційний код боржника не належить Управлінню з питань державного архітектурно-будівельного контролю, а належить Виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради. Відповідно відповідач не може стягнути кошти з бюджетного рахунку Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, оскільки, цей орган за виконавчим листом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за № 344/4384/17 від 20.03.2019 не є боржником.

Позивач направив суду відповідь на відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у позовній заяві, встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі за № 344/4384/17 від 04.09.2018 за наслідками розгляду справи за позовом Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про знесення самовільно проведеної реконструкції квартири, в задоволенні позову відмовлено.

09.11.2018 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області прийнято додаткове рішення у справі за № 344/4384/17, стягнуто з Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 гривень.

20.03.2019 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист за № 344/4384/17 про стягнення з Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, м.Івано-Франківськ, вул. Дністровська, буд. 26, , на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

21.09.2020 позивач звернувся до Управління Державної казначейської служби України у місті Івано-Франківську Івано-Франківській області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за 344/4384/17 від 20.03.2019.

Управлінням Державної казначейської служби України у місті Івано-Франківську Івано-Франківській області відповідно до пункту 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників позивачу повернуто пакет документів без виконання, з тих підстав, що боржник Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради немає відкритих реєстраційних рахунків в Управлінні Державної казначейської служби України у місті Івано-Франківську Івано-Франківській області та не обслуговується як розпорядник та одержувач бюджетних коштів. Одночасно, звернено увагу на те, що виконавчому листі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за № 344/4384/17 від 20.03.2019 в частині найменування боржника допущено описку, у ідентифікаційному коді боржника. Зазначений ідентифікаційний код боржника не належить Управлінню з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, а належить Виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради.

Статтею 19 Конституція України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання встановлює Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Стаття 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Зокрема, частиною першою якої встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України за № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2 цього Порядку безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Відповідно до пункту 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до пункту 8 Порядку органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 9 Порядку орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження"; боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Як встановив суд, підставою для повернення Управлінням Державної казначейської служби України у місті Івано-Франківську Івано-Франківській області позивачу виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за № 344/4384/17 від 20.03.2019 були висновки про те, що боржник - Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради немає відкритих реєстраційних рахунків в Управлінні Державної казначейської служби України у місті Івано-Франківську Івано-Франківській області та не обслуговується як розпорядник та одержувач бюджетних коштів.

При цьому, твердження органу Казначейства про наявність у виконавчому листі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за № 344/4384/17 від 20.03.2019, в частині найменування боржника, допущеної описки - у ідентифікаційному коді боржника мало рекомендаційний характер і при прийнятті рішення про повернення виконавчого документу без виконання не слугувала підставою для його повернення.

Таким чином, Управлінням Державної казначейської служби України у місті Івано-Франківську Івано-Франківській області повернуто вказаний виконавчий документ стягувачу, з тих підстав, що боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства, а тому за цих обставин відсутні підстави вважати протиправними дії Управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області щодо повернення позивачу виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за № 344/4384/17 від 20.03.2019.

В даних правовідносинах, відповідачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав.

Суд зазначає, що частиною 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Судові витрати, які підлягають розподілу відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Державної казначейської служби в Івано-Франківській області (вулиця Грушевського, 32, місто Івано-Франківськ, 76018) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.