Справа № 620/296/21
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 січня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/296/21

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Тихоненко О.М. перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, протизаконними дії та стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» про виплату позивачу нарахованої за рішеннями Голови Державної казначейської служби України від 30.11.2017 № 143, від 19.09.2019 № 46 компенсації у розмірі 658,44 грн;

визнати протизаконними дії відповідача щодо відмови у виплаті нарахованої за рішеннями Голови Державної казначейської служби України від 30.11.2017 № 143, від 19.09.2019 № 46 компенсації у розмірі 658,44 грн із посиланням на черговість виплати компенсацій у третю чергу;

визнати, що тривале невиконання відповідачем приписів Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в частині не виплати нарахованої за рішеннями Голови Державної казначейської служби України від 30.11.2017 № 143, від 19.09.2019 № 46 компенсації у розмірі 658,44 грн становить порушення пункту 1 статті 6, статті 13, пункту 1 Протоколу Першого Конвенції з прав людини та основоположних свобод;

стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму у розмірі 658,44 грн нарахованої рішеннями Голови Державної казначейської служби України від 30.11.2017 № 143, від 19.09.2019 № 46, але не виплаченої компенсації за несвоєчасне виконання судових рішень шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України за рахунок коштів бюджетної програми КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Процесуальні строки, в тому числі строки звернення з позовом до адміністративного суду, в адміністративному судочинстві регулюються Главою 6 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Як слідує з матеріалів справи предметом розгляду даної справи є виплата нарахованої за рішеннями Голови Державної казначейської служби України від 30.11.2017 № 143, від 19.09.2019 № 46 компенсації у розмірі 658,44 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити таке.

На заяву від 29.10.2017 Державна казначейська служба України направила ОСОБА_1 рішення про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів від 30.11.2017 № 143, відповідно до якого сума нарахованої компенсації становить 278,71 грн. Також останнього повідомлено про черговість виплати зазначеної компенсації згідно вимог законодавства України.

На запит від 18.10.2019 Державна казначейська служба України направила ОСОБА_1 рішення про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів від 19.09.2019 № 46, відповідно до якого сума нарахованої компенсації становить 379,73 грн. Також останнього повідомлено про черговість виплати зазначеної компенсації згідно вимог законодавства України.

Тобто з наведеного слідує, що про факт виконання вказаних рішень в порядку черговості, а саме у третю чергу ОСОБА_1 було відомо з листів Державної казначейської служби України від 01.12.2017 № 5-15/7478-20142 та від 25.10.2019 № 5-12-12/18373.

В подальшому, 24.11.2020 ОСОБА_1 звернувся з заявами до Голови Державної казначейської служби України про невідкладне виконання судових рішень і виплату коштів в розмірі 278,71 грн, нарахованих за рішенням від 30.11.2017 № 143 та в розмірі 379,73 грн, нарахованих за рішенням від 19.09.2019 № 46.

Листом від 24.12.2020 № 5-11-11/23839 Державна казначейська служба України повторно повідомила ОСОБА_1 , що заборгованість за всіма іншими рішеннями суду погашається, зокрема у третю чергу.

Тобто, позивач фактично про порушення своїх прав дізнався ще в 2017, 2019 роках відповідно, а звернулася до адміністративного суду із даним позовом лише 20.01.2021, тобто поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

При цьому, позивачем не надано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

При отриманні позовної заяви судом з`ясовано, що вона не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме позивачем не надано обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску.

Відповідно до вимог частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановлює ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява має бути залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, протизаконними дії та стягнення коштів залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 10-денний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності його пропуску.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Тихоненко