Справа № 420/12188/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №34 від 15.07.2020 р. "Про відмову у виплаті грошової допомоги" та зобов`язання виплатити грошову допомогу у розміри десяти місячних пенсій, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача, Головного управління Пенсійного фронду України в Одеській області, в якій просив:

(1) Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №34.

(2). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

З 23.06.2020 р. позивачу призначена пенсія за віком на підставі заяви від 01.07.2020 р.

14.07.2020 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у відповідності до п.71 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15.07.2020 р. відповідач рішенням №34 відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, так як спеціальний стаж роботи 0 років 0 місяців при загальному стажі роботи 42 роки 8 місяців.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою, що належить до скасування.

(б) Позиція Відповідача

11.12.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач зазначив, що у позивача відсутній необхідний 35-річний спеціальний стаж роботи на посадах, які дають право на призначення десяти місячних пенсій, оскаржуване рішення Головного управління є законним та обґрунтованим.

(в) Відповідь на відзив

08.12.2020 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що висновки відповідача викладені у відзиві на позовну заяву не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, викладені без доказів та такі, що порушують конституційні права позивача на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячний пенсій відповідно до вимог діючого законодавства України.

ІІІ. Процедура та рух справи

26.11.2020 року Одеський окружний адміністративний суд, постановив ухвалу про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи, встановлені судом, та докази на їх підтвердження

З 23.06.2020 р. позивачу призначена пенсія за віком на підставі заяви від 01.07.2020 р.

14.07.2020 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у відповідності до п.71 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15.07.2020 р. відповідач рішенням №34 відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, так як спеціальний стаж роботи 0 років 0 місяців при загальному стажі роботи 42 роки 8 місяців (а.с.18).

В рішенні №34 зазначено, що спеціальний стаж роботи позивача складає 0 років 0 місяць при загальному стажі роботи 42 роки 8 місяців. Оскільки в період з 01.03.1994 р. по 04.04.2007 п. позивач працював на посаді заступника директора з медичної роботи Одеського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, а з 15.01.1991 р. по 28.02.1994 р. та з 13.07.2009 по 02.10.2011 р. на посаді лікаря стаціонару, що не передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 №9029, зазначені періоди не можуть бути зараховані до спеціального стажу, тому підстав для призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій - немає.

V. Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Водночас, п.п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ ) встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та спеціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: - з 01.04.2015 по 31.03.2016 - неменше 25 років 6 місяців; - з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; - з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; - з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; - з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; - з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років; - з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців; - з 01.04.2022 по 31.03.2023 - не менше 29 років; з 01.04.2023 по 31.03.2024 - не менше 29 років 6 місяців; з 01.04.2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок № 1191).

Порядок № 1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Постанова №909).

Згідно з розділом 2 Постанови №909 право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працювали у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно - поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.

Таким чином, наведеним переліком визначено лікарняні заклади і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Суд звертає увагу, що невиплата грошової допомоги позивача зумовлена тим, що відповідач не зарахував до стажу роботи, який дає право на отримання грошової допомоги, період з 01.03.1994 р. по 04.04.2007 п. позивач працював на посаді заступника директора з медичної роботи Одеського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, а з 15.01.1991 р. по 28.02.1994 р. та з 13.07.2009 по 02.10.2011 р. на посаді лікаря стаціонару.

Суд встановив з наявної в матеріалах справи трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , що він з 01.08.1984 р. по 19.07.1985 р. працював на посаді лікаря - інтерна в Міській клінічній лікарні №11 (запис №№10,11), з 29.07.1985 р. був призначений лікарем медичного відділу Одеського виробничого об`єднання протезно-ортопедичних виробів, з 15.09.1991 р. переведений лікарем стаціонарного відділення травматологом - ортопедом, з 01.03.1994 р. призначений на посаду заступника директора з медичної частини зі збереження 0,5 ставки лікаря стаціонару, з 01.12.2005 р. за сумісництвом лікар травматолог -ортопед І категорії на 0,25 ставки з 05.04.2007 р. переведений на посаду лікаря травматолога -ортопеда І категорії, з 23.10.2008 лікар ортопед -травматолог вищої категорії медвідділу, з 13.07.2009 року переведений в стаціонарне відділення лікарем ортопедом - травматологом вищої категорії, з 03.10.2011 р. переведений в медвідділ лікарем ортопедом -травматологом вищої категорії і працює на даній посаді по сьогоднішній день (запис №№ 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18,19) (а.с.8-11).

Крім того на підтвердження роботи на посадах лікаря відповідачу надавались довідки про підтвердження періодів роботи від 08.07.2020 р. №04/276, видана Одеським казенним експериментальним протезно -ортопедичним підприємством та довідка від 10.07.2020 р. №15 видана Комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна лікарня №11 «Одеської міської ради», зазначені копії довідок наявні в матеріалах справи (а.с.15-17).

Суд встановив, що не спростовується відповідачем, що загальний стаж позивача складає 42 роки 8 місяців.

Так, посилання відповідача у рішенні про відмову у виплаті грошової допомоги на те, що посада заступника директора з медичної роботи та лікаря стаціонару не зараховується до спеціального стажу для пенсії за вислугу років, тому що не передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 №909 спростовується тим, що весь час позивач працював на посаді лікаря, а вказаним порядком передбачено посади медичних працівників (незалежно від найменування посад).

Що стосується вимог саме медичного відділу, то слід зазначити, що відповідно до Статуту Одеського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2015 р. №687 (Статут оприлюднений на офіційному сайті підприємства odesaprotez.com.ua), а саме п. 2.4 встановлено, що до складу Підприємства входять такі підрозділи, зокрема: Медичний відділ з відділенням амбулаторного протезування та стаціонаром первинного та складного протезування (медичний центр).

Враховуючи наведене, в даному випадку формальний підхід до посад, що передбачені законодавством, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не може позбавляти особу права на отримання одноразової грошової допомоги. Інших підстав, які б перешкоджали у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідач не зазначив.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги, а отже рішення №34 від 15.07.2020 р. «Про відмову у виплаті грошової допомоги» є протиправним та належить до скасування.

Для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Впродовж судового розгляду справи відповідач не довів суду правомірність відмови позивачу у нарахуванні та здійсненні виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, встановленої станом на день призначення пенсії.

Таким чином, з вказаних підстав, суд робить висновок про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 77, 90, 134, 139, 141, 245, 255, 293, 295 КАС України, суд -,

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №34.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок),80 грн.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п. 15.5 ч.І розділу VII «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач : Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, .

Суддя Бойко О.Я.

.