Справа № 140/16168/20
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/16168/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Луцької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася з позовом до Першої Луцької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі - Перша Луцька державна нотаріальна контора, відповідач) про визнання дій протиправними щодо відмови у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та зобов`язання прийняти заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2 , подану 29.09.2020 року, та відкрити спадкову справу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/18695/19 від 24.06.2020 року позивачу було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2 строком у 2 місяці після набрання цим рішенням законної сили. Вказане рішення набрало законної сили 07.08.2020 року.

Позивач, зважаючи на те, що перебувала за межами України, звернулась до Консульства України в Гданську із вказаною заявою, яка була подана 29.09.2020 року, тобто була подана державному органу України у строк визначений рішенням суду.

У зв`язку із карантинними обмеженнями вказана заява не була вчасно доставлена до Першої Луцької державної нотаріальної контори, а зареєстрована лише 20.10.2020 року.

Відповідачем було видано позивачу відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та незаконними, а тому за захистом своїх прав звернулась до суду.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що позивачем не надано докази про карантинні обмеження, які не надали їй можливості подати заяву про прийняття спадщини протягом двох місяців з 07.08.2020 року, встановлених Луцьким міськранонним судом Волинської області від 24.06.2020 року у справі № 161/18695/19.

Вказує, що Перша Луцька державна нотаріальна контора на карантин не закривалася, прийом громадян здійснювався згідно встановленого графіку.

Також зазначає, що згідно копії конверту з матеріалів звернення, який знаходиться у державного нотаріуса, що заява позивача завірена Консулом Консульства України в Гданську Максименком В.М. 29.09.2020 року та зареєстрована в реєстрі за № 570/4/984, а відправлення було здійснено 05.10.2020 року, про що свідчить штамп на конверті. Вказана заява позивачем була надіслана не відповідачу, а громадянину ОСОБА_3 , який заяву пред`явив 20.10.2020 року (зареєстрована в Журналі вхідної кореспонденції за № 2038/01-16), тобто з порушенням наданого строку для прийняття спадщини, оскільки даний строк закінчився 07.10.2020 року. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 року у справі № 161/18695/19 визначено ОСОБА_1 додатковий строк - два місяці з дня вступу рішення суду в законну силу для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначене рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , справжність підпису позивача на якій засвідчено 29.09.2020 року консулом Консульства України в Гданську Максименком В. М. та зареєстровано в реєстрі за №570/4/984.

Вказана заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини була зареєстрована у Першій Луцькій державній нотаріальній конторі 20.10.2020 року за № 2038/01-16, про що свідчить реєстраційний штамп на правому нижньому куті заяви.

Листом від 20.10.2020 року № 2054/01-16 «Про пропущений термін для подачі заяви» відповідач повідомив позивача про те, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/18695/19 від 24.06.2020 року було встановлено додатковий строк у 2 місяці, який починався з моменту набрання рішенням суду законної сили, а саме з 07.08.2020 року. Тому позивачу необхідно було подати заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте заява про прийняття позивачем спадщини подана не була.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини врегульовано Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 1статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Частина друга статті 1 Закону України «Про нотаріат» зазначає, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (частина перша статті 3 Закону).

Згідно із частиною першою статті 39 цього ж Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3.1 Глави 10 Розділу ІІ Порядку право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Пунктами 3.13, 3-153.17 Глави 10 Розділу ІІ Порядку передбачено, що для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви.

Матеріалами справи підтверджено, що 07.08.2020 року набрало законної сили рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 року у справі №161/18695/19, яким визначено позивачу додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2 , а саме - два місяці з дня вступу рішення суду в законну силу.

Отже, позивачу необхідно було в строк до 07.10.2020 року подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2 .

Разом з тим, судом встановлено, що заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини, справжність підпису позивача на якій засвідчено 29.09.2020 року консулом Консульства України в Гданську Максименком В. М., про що до реєстру внесено запис за №570/4/984, була подана до Першої Луцької державної нотаріальної контори 20.10.2020 року.

При цьому, відповідач стверджує, що згідно копії конверту, який знаходиться у матеріалах звернення встановлено, що заява позивача про прийняття спадщини завірена консулом Консульства України в Гданську Максименком В. М. 29.09.2020 року, а позивачем відправлення було здійснено поштовим відправленням 05.10.2020 року, про що свідчить відповідний штамп на конверті. При цьому, вказана заява позивачем була надіслана не відповідачу, а громадянину ОСОБА_3 , який, у свою чергу, вказану заяву пред`явив до нотаріальної контори лише 20.10.2020 року (зареєстрована в Журналі вхідної кореспонденції за № 2038/01-16). Окрім того, відсутні докази, що саме ця заява про прийняття спадщини, а не будь-які інші документи, була відправлена у даному конверті, який пред`явив ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 3.23 Глави 10 Розділу ІІ Порядку своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Враховуючи те, що заява про прийняття спадщини, справжність підпису позивача на якій засвідчено 29.09.2020 року консулом Консульства України в Гданську Максименком В. М., була направлена поштовим відправленням 05.10.2020 року громадянину ОСОБА_3 , а не відповідачу та отримана після визначеного судом строку, відтак вона не може вважатися своєчасно надісланою.

У позовній заяві позивач зазначила, що звернулась до Консульства України в Гданську із вказаною заявою, яка була подана 29.09.2020 року, тобто була подана державному органу України у строк визначений рішенням суду.

Однак суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на таке

Відповідно до частини 6 статті 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.

Згідно із статтею 38 Закону України «Про нотаріат» консульські установи України вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо), крім іпотечних договорів, договорів про відчуження та заставу жилих будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні, а також крім договорів оренди, суборенди, емфітевзису земельних ділянок сільськогосподарського призначення; 2) вживають заходів до охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; 4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя; 5) засвідчують вірність копій документів і виписок з них; 6) засвідчують справжність підпису на документах; 7) засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 8) посвідчують факт, що фізична особа є живою; 9) посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 10) посвідчують тотожність фізичної особи з особою, зображеною на фотокартці; 11) посвідчують час пред`явлення документів; 12) приймають в депозит грошові суми і цінні папери; 13) вчиняють виконавчі написи; 14) приймають на зберігання документи; 15) вчиняють морські протести; 16) видають дублікати посвідчених ними документів. Законодавством України можуть бути передбачені й інші дії, що вчиняються консульськими установами України.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 року № 142/5/310, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2004 року за № 1649/10248, затверджено Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України (далі - Положення).

Згідно з пунктами 3.11.1, 3.11.10 Розділу ІІІ Положення на майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, консулом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, хто постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини чи подав заяву консулу про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 3.13 Розділу ІІІ Положення консул засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та

не містять у собі відомостей, що паплюжать честь і гідність людини.

Консул, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені в документі, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою.

Отже, видача свідоцтва про право на спадщину та засвідчення справжності підпису на документах є нотаріальними діями, які вчиняють консульські установи України та які за своєю правовою природою є різними.

Як зазначалось вище, 29.09.2020 року консулом Консульства України в Гданську Максименком В. М. було засвідчено справжність підпису позивача на її заяві про прийняття спадщини, вказана нотаріальна дія була зареєстрована в реєстрі за №570/4/984.

Отже, в ході розгляду даної справи встановлено, що позивач зверталася до Консульства України в Гданську не із заявою про прийняття спадщини, а із заявою про засвідчення справжності підпису на заяві про прийняття спадщини, що спростовує твердження позивача про подання нею заяви про прийняття спадщини до державного органу України у строк визначений рішенням суду.

Таким чином, в ході розгляду даної справи встановлено, що заява позивача про прийняття спадщини була подана після закінчення встановленого судом додаткового строку для її подання.

Враховуючи вищенаведені обставини суд дійшов висновку, що дії Першої Луцької державної нотаріальної контори щодо відмови позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 є правомірними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З врахуванням наведеного, доводи позивача є необґрунтованими та не підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами, відповідачем спростовано покликання позивача щодо протиправності його дій, тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Першої Луцької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Перша Луцька державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 3317547).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич