Справа № 640/25390/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючої - судді: Земляної Г.В., суддів - Парінова А.Б., Файдюка В.В., розглянувши клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та матеріали апеляційної скарги Головного управління Держаної податкової служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, податкових повідомлень-рішень, вимоги, наказу щодо проведення перевірки та визнання протиправними дії, -

ВСТАНОВИЛА:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, податкових повідомлень-рішень, вимоги, наказу щодо проведення перевірки та визнання протиправними дії

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головним управлінням Держаної податкової служби у Київській області (надалі - апелянт) повторно подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року відмовлено апелянту в поновленні строку на апеляційне оскарження та залишено без руху апеляційну скаргу та зобов`язано апелянта надати вмотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та документів на підтвердження цих обставин.

Апелянту надано строк для усунення недоліків 10 днів з моменту отримання копії ухвали. Так, ухвалу суду апелянтом отримано апелянтом 13 січня 2021 року.

Від апелянта до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, що останній позбавлений можливості сплатити судовий збір, тому звернутися до суду у встановлені строки не мав можливості, що свідчить про об`єктивність причин пропуску строку на оскарження рішення.

Колегією суддів встановлено, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято в письмовому провадженні 16 квітня 2020 року та отримано апелянтом 23 квітня 2020 року (а.с.156).

Первинну апеляційну скаргу подано 25 травня 2020 року та зареєстровано за вх. №03-14/69904/20.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року апеляційну скаргу відповідача повернуто особі, яка її подала. Ухвала вмотивована тим, що до апеляційної скарги не додано квитанції про сплату судового збору після спливу терміну для усунення недоліків апеляційної скарги.

Так, повторну апеляційну скаргу (апелянта) зареєстровано судом першої інстанції 20 листопада 2020 року за вх. №03-14/1750701/20.

Колегія суддів звертає увагу, що, сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб`єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Верховним Судом неодноразово висловлена позиція, зокрема у постановах, від 14 вересня 2020 року по справі № 405/7262/17(2-а/405/292/17), від 21 листопада 2019 року по справі №804/3200/18, 01 вересня 2020 року по справі №160/8398/18, що довготривала процедура сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 року у справі "Устименко проти України" зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі "Лелас проти Хорватії", відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Важливість існування та дотримання строків звернення з апеляційною скаргою також зумовлено і такими обставинами.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Водночас, суд звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.

З огляду на зазначене, клопотання відповідача є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів " 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції" зазначено, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Однією з основоположних аспектів та складовою частиною верховенства права є правова визначеність, яка передбачає дотримання принципу res judicata (вирішена справа), тобто остаточності судового рішення.

Принцип res judicata визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у пункті 1 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язковість остаточності судового рішення як основи принципу верховенства права Європейський суд з прав людини розглядав неодноразово.

23 жовтня 1996 p., заява № 17748/91, п. 38, принцип рівності сторін у процесі було застосовано у розумінні "справедливого балансу" між сторонами, який вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду яке тривалий час не набирає законної сили є ніщо іншим, як порушенням принципу верховенства права, а саме принципу res judicata (вирішена справа) та принципу правової визначеності. Таким чином, відсутність цієї умови призводить до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду не подання апелянтом вмотивованого клопотання щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та ненадання документів поважності пропуску строку, колегія суддів доходить висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання Головному управлінню Держаної податкової служби у Київській області про поновлення строку на апеляційне оскарження на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держаної податкової служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від від 16 квітня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, податкових повідомлень-рішень, вимоги, наказу щодо проведення перевірки та визнання протиправними дії - відмовити.

Повернути апеляційну скаргу Головного управління Держаної податкової служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від від 16 квітня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, податкових повідомлень-рішень, вимоги, наказу щодо проведення перевірки та визнання протиправними дії та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: А. Б. Парінов

В. В. Файдюк