Справа № 460/3691/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2021 року м. Рівне №460/3691/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Рівненській області
доОСОБА_1
про стягнення податкового боргу, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути податковий борг.

Позов обґрунтовано тим, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість у сумі 39998,80 грн за несвоєчасну сплату заборгованості по миту на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться в сумі 12499,62 грн, та заборгованості по сплаті ПДВ з ввезення товарів (крім лікар. засобів) в сумі 27499,18 грн. Вказано, що дана заборгованість виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 11 липня 2019 року № та №. З наведеного просило позов задовольнити.

Ухвалою суду від 09.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

26.06.2020 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому позивач просив:

1. В задоволенні первісного адміністративного позову Головного управління ДПС України у Рівненській області про стягнення податкового бору на суму 39 998,80 грн. у адміністративній справі № 460/3691/20 - відмовити повністю.

2. Скасувати як протиправні:

- акт Головного управління ДПС у Рівненській області про результати документальної невиїзної (позапланової) перевірки №1328/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 03.07.2019;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області форми «Р» № від 11.07.2019, щодо сплати мита на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, на суму 12499,62 грн.;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області форми «Р» № від 11.07.2019, щодо сплати податку на додану вартість з ввезених товарів, на суму 27499,18 грн.

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області здійснити коригування особового рахунку шляхом виключення з особового рахунку платника податків, вищевказаних недоїмок.

В обґрунтування зустрічного позову, з урахуванням додаткових пояснень, вказано, що оскаржувані податкові-повідомлення рішення прийняті на підставі необґрунтованих висновків. Так, жоден з документів, які надавалися для митного оформлення товару у встановленому законом порядку недійсним не визнано. Під час митного оформлення транспортного засобу, з приводу якого виник даний спір, як вбачається з електронної митної декларації, жодних рішень про коригування митної вартості не приймалось, будь-яких зауважень від митних органів не надходило, всі митні процедури були завершені і товар був випущений у вільний обіг. Крім цього, позивач за зустрічним позовом зазначив про те, що ГУ ДПС не з`ясовано дійсного продавця спірного транспортного засобу, оскільки ані митний, ані податковий орган не направляли належним чином оформлених запитів до компанії, яка зазначена у експортній митній декларації наданій уповноваженими органами Литовської Республіки, не було також відібрано пояснень або зроблено запит відносно ціни та умов придбання автомобіля. Також наголосив, що податковий орган безпідставно надав перевагу зазначеній вище експортній декларації над документами наданими позивачем для митного оформлення без об`єктивних на те причин. Також вказав, що його всупереч податковому законодавству не було повідомлено про проведення документальної невиїзної перевірки, що унеможливило його участь у її здійсненні. З наведеного просив задовольнити зустрічний позов і відмовити у позові ГУ ДПС у Рівненській області.

Ухвалою суду від 21.07.2020 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №460/3691/20. Розгляд справи ухвалено провести за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Головним управління ДПС у Рівненській області подано до суду відзив на зустрічний позов, в якому вказувалось про те, що за результатами перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, керуючись положеннями частини п`ятої статті 54, статті 345, статті 351, пункту 5 частини першої статті 352, частини чотирнадцятої статті 354 Митного кодексу України та положеннями підпункту 54.3.2, підпункту 54.3.6 пункту 54.3, пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України, під час перевірки фізичної особи ОСОБА_1 через порушення пункту 2 частини другої статті 52, відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 Митного кодексу України під час перевірки правильності визначення митної вартості товару після його випуску у обіг, контролюючим органом визначено вартість імпортованого товару - транспортного засобу марки RENAULT моделі MEGANE, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2 , в розмірі 5100 євро, а не 2700 євро, як задекларовано ОСОБА_1 . Дане рішення контролюючого органу прийняте на підставі документально підтверджених відомостей, які надійшли від уповноваженого органу іноземної держави, які мають значення для оподаткування при ввезенні товарів на митну територію України, та які відрізняються від задекларованих у поданій митній декларації. Зазначено, що встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів та податку на додану вартість. За результатами перевірки донараховано грошові зобов`язання та направлено ОСОБА_1 оскаржені ним у цій справі податкові повідомлення-рішення, а також розрахунки податкових зобов`язань та штрафних санкцій. Беручи до уваги наведене, відповідач за зустрічним позовом вважає позовні вимоги безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Інші заяви по суті спору від учасників справи не надходили.

Ухвалою суду від 02.11.2020 підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи по суті призначено на 02.12.2020.

Судове засідання 02.12.2020, у зв`язку із перебуванням головуючого у щорічній відпустці, було перенесено до 28.12.2020.

В судове засідання призначене на 28.12.2020, учасники справи, яких належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, не прибули. Учасники справи подали клопотання про розгляд справи без їх участі у письмовому провадженні.

Випадків, визначених пунктами 1-3, 5 частини другої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом не встановлено, а тому підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення, перешкоди для розгляду справи, передбачені статтею 205 КАС України - відсутні, та враховуючи подані клопотання учасників справи і приписи ч. 9 ст. 205 КАС України, суд ухвалою від 28.12.2020 вирішив розгляд справи провести у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини справи та фактичні правовідносини сторін.

ОСОБА_1 на митну територію України було ввезено автомобіль марки RENAULT моделі MEGANE, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогам загального користування, двигун дизельний, об`єм двигуна - 1463 см3, тип кузова - універсал, календарний рік виготовлення - 2013, бувший у використанні, модельний рік-2013, колір - чорний.

До митного оформлення зазначеного транспортного засобу подано разом з митною декларацією № UA205010/2018/000966 від 01.02.2018 такі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, рахунок-фактура (інвойс) б/н від 31.01.2018, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі, багажу №UA205010/2018/210368 від 01.02.2018, швакенет, інші.

Так, згідно з митною декларацією № UA205010/2018/000966 від 01.02.2018 заявлена митна вартість автомобіля визначена декларантом на підставі рахунку фактури від 31.01.2018 у розмірі 2700 євро. При цьому країною відправлення зазначеного товару вказана Італійська Республіка (а.с. 100 зворотній бік).

Надалі у період з 19.06.2019 по 21.06.2019 Головним управління ДПС у Рівненській області проведена документальна невиїзна перевірка ОСОБА_1 щодо дотримання ним вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, і своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України і товару з поданням митної декларації від 01.02.2018 № UA205010/2018/000966.

Документів, які засвідчують належне повідомлення платника податків про здійснення означеної перевірки до матеріалів справи не долучено.

Вказано, що у ході перевірки було досліджено такі документи: копію (електронну) митної декларації, що міститься в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» типу 1М40ДЕ від 01.02.2018 року № UA205100/2018/00966, за якою переміщення транспортних засобів через митний кордон України здійснив громадянин ОСОБА_1 , які є предметом дослідження згідно листа митних органів Литовської Республіки; копію митної декларації, та документів, що стали підставою для митного оформлення автомобіля марки RENAULT моделі MEGANE, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2 , на ім`я громадянина ОСОБА_1 , надані Волинською митницею ДФС листом від 19.07.2018 р. № 1865/7/0 /70-20-05 (вх. від 23.07.2018 р. № 7749/10/17-00); копію інформації та документів, що надані митними органами Литовської Республіки щодо надання інформації про митне оформлення автомобіля марки RENAULT моделі MEGANE, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2 , надіслані Волинською митницею ДФС листом від 19.07.2018 р. № 1865/7/03-70-20-05 (вх. від 23.07.2018 р. № 7749/10/17-00).

За її результатами було складено Акт від 03 липня 2019 року №1328/17-00-13-04/ НОМЕР_1 (а.с. 15-20), в якому встановлено наступні порушення:

- статті 49, частини першої статті 51, статті 52, частини другої статті 53, статті 257, частини першої та другої статті 270, частини першої статті 272, пункту 2 частини першої статті 277, статті 278, статті 289 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на загальну суму 8150,89 грн;

- статті 49, частини першої статті 51, статті 52, частини другої статті 53, статті 257, частини першої та другої статті 270, частини першої статті 272, пункту 2 частини першої статті 277, статті 278, статті 289 Митного кодексу України, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 17931,96 грн.

На підставі акта від 03 липня 2019 року №1328/17-00-13-04/ НОМЕР_1 відповідачем 11 липня 2019 року винесено:

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами, на суму 10188,61 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 8150,89 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2037,72 грн (а.с.13);

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за ПДВ за ввезення товарів на суму 22414,95 грн, в тому числі за основні платежі - 17931,96 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4482,99 грн (а.с. 12).

Надалі 29.07.2019 ГУ ДФС у Рівненській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №4566-17, згідно з якою загальна сума податкового боргу платника податків - станом на 25.07.2019 становить 39998,80 грн, у тому числі за: основними платежами 26082,85 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 6520,71 грн, пеня 7395,24 грн (а.с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що вказану вимогу отримано ОСОБА_1 03.08.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового перекладу.

Дослідженням розрахунку заборгованості відповідача встановлено, що станом на 21 лютого 2020 року за останнім рахується податковий борг на загальну суму 39998,80 грн, який виник на підставі:

- податкового повідомлення-рішення «Р» № від 11 липня 2019 року, згідно з яким сума податкового зобов`язання (штрафна санкція) становить 10188,61 грн та нарахована пеня в розмірі 2311.01 грн. Разом заборгованості по податку - 12499,62 грн;

- податкового повідомлення-рішення Р» № від 11 липня 2019 року, згідно з яким сума податкового зобов`язання (штрафна санкція) становить 22414,95 грн та нарахована пеня в розмірі 5084.23 грн. Разом заборгованості по податку - 27499,18 грн.

Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку суму податкового боргу у розмірі 39998,80 грн не сплатив, Головне управління ДПС у Рівненській області звернулось до суду з первісним позовом про стягнення податкового боргу.

Водночас не погоджуючись із наведеними рішеннями податкового органу, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із зустрічним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг.

Отже, вирішення адміністративного спору щодо законності указаних рішень податкового органу має передувати вирішенню спору про стягнення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно зі статтею 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (пункт 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом (частина друга статті 270 Митного кодексу України).

Частиною першою статті 272 Митного кодексу України визначено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 277 Митного кодексу України об`єктами оподаткування митом є товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 278 Митного кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Статтею 289 Митного кодексу України передбачено, що обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України; після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання; в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань за операціями з постачання послуг нерезидентами, місцем надання яких є митна територія України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.

Відповідно до пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Так, щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень суд вказує наступне.

З досліджених судом доказів вбачається, що до висновку про порушення ОСОБА_1 указаних норм та про наявність підстав для нарахування оскаржуваними рішеннями суми грошових зобов`язань за платежем «мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» та «ПДВ за ввезення товарів» податковий орган дійшов виходячи з аналізу митної декларації, та документів, що стали підставою для митного оформлення автомобіля марки RENAULT моделі MEGANE, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2 , на ім`я громадянина ОСОБА_1 , наданих Волинською митницею ДФС листом від 19.07.2018 р. № 1865/7/0 /70-20-05 (вх. від 23.07.2018 р. № 7749/10/17-00), а також інформації та документів наданих митними органами Литовської Республіки надіслані Волинською митницею до ДФС листом від 19.07.2018 р. № 1865/7/03-70-20-05 (вх. від 23.07.2018 р. № 7749/10/17-00).

У вказаній митній декларації зазначено митну вартість ввезеного транспортного засобу у розмірі 2700 євро, яка визначена декларантом на підставі рахунку фактури від 31.01.2018 б/н. який у свою чергу виставлений на підставі договору купівлі-продажу. При цьому у митній декларації країною відправлення зазначеного товару вказана Італійська Республіка, що повністю узгоджується з даними зазначеними у договорі, де продавцем зазначено компанію AXUS ITALIAN, адреса розташування якої значиться саме на території Італії.

Між тим, згідно позиції податкового органу відправником вказаного вище автомобіля виступала компанія UAB «T&S MOBILE», яка не фігурує в жодних документах за якими розмитнювався транспортний засіб. Водночас вартість його купівлі була 5100 євро, а не 2700 євро, як задекларував позивач.

Документами, якими контролюючий орган обґрунтовував свою позицію стала інформація та документи надані митними органами Литовської Республіки, а саме: експортна митна декларація №18LTKR1000EK0242A7 від 31.01.2018 автомобіля марки RENAULT моделі MEGANE, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2 та рахунку-фактури від 31.01.2018 серії TSN №2407, квитанції про отримання готівки від тієї ж дати.

Однак у ході судового розгляду цієї справи суб`єктом владних повноважень не доведено обґрунтованих підстав віддання переваги одним документам, зокрема: експортній митній декларації №18LTKR1000EK0242A7 від 31.01.2018 рахунку-фактури від 31.01.2018 серії TSN №2407, квитанції про отримання готівки від тієї ж дати, в яких згідно позиції податкового органу вказано ціну товару 5100 євро над іншими: митною декларацією № UA205010/2018/000966 від 01.02.2018, рахунку-фактурі (інвойсу) б/н від 31.01.2018, згідно якими ціна товару - 2700 євро при їх оцінці та визначенні ціни придбаного ОСОБА_1 автомобіля.

Сама по собі декларація надіслана контролюючим органам від уповноважених органів Литовської Республіки свідчить лише про декларування оформлення експорту автомобіля, однак не про фактичне здійснення такого експорту. Отже, ГУ ДПС України у Рівненській області взято до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи отримані від литовських митних органів, однак не перевірено обставини завершення експорту товару, оскільки відправниками, що фігурують у даній справі є різні особи, відповідно помилково надано більшої юридичної значущості документам отриманим від уповноважених органів Литовської Республіки ніж тим, що подані ОСОБА_1 під час митного оформлення.

Таким чином, доводи Відповідача ґрунтуються виключно на припущеннях, що є неприпустимими, оскільки не підтверджені належними доказами у справі.

В силу вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на останнього.

При цьому, ГУ ДПС у Рівненській області не надано суду зазначених вище документів або інших належних та достовірних у розумінні статей 73 та 75 Кодексу адміністративного судочинства України доказів на підтвердження своїх висновків про придбання платником податків указаного транспортного засобу за ціною 5100 євро.

Податковим органом, взявши до уваги експортну митну декларацію представлену митними органами Литовської республіки, безпідставно не були перевірені всі обставини, які мали значення для оформлення експорту автомобіля ввезеного автомобіля, зокрема його продавця, ціни товару та умов його придбання, а для усунення сумнівів - не скеровані запити відповідній компанії, яка фігурує відправником товару по документах, поданих до митного оформлення декларантом.

Поряд з цим ГУ ДПС у Рівненській області не надано і доказів визнання недійсним рахунку-фактурі (інвойсу) б/н від 31.01.2018, який було надано декларантом митному органу разом з митною декларацією при здійсненні процедури розмитнення ввезеного товару.

На підставі поданих декларантом документів, митним органом було визначено ціну указаного автомобіля саме у розмірі 2700 євро, тобто ціну, вказану у договорі купівлі-продажу від 31 січня 2018 року. При цьому рішення про корегування митної вартості ввезеного товару митним органом при здійсненні митного контролю не приймалось, що не заперечується сторонами.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, зважаючи на те, що під час проходження митного контролю уповноважені митні органи, з урахуванням поданих декларантом документів, фактично не мали зауважень до заявленої митної вартості товару і випустили товар у вільний обіг, визначивши ціну товару, що вказана у поданому до оформлення рахунку-фактурі, а відповідачем за зустрічним позовом не доведено належними та достовірними доказами заниження ОСОБА_1 митної вартості ввезеного товару, суд вважає, що податковий орган дійшов необґрунтованих та передчасних висновків для здійснення донарахування грошових зобов`язань оскаржуваними рішеннями.

Перевіряючи оскаржувані рішення на відповідність їх критеріям, наведених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про те, що при їх прийнятті суб`єкт владних повноважень діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; недобросовісно й нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення.

З наведеного суд констатує, що податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 11.07.2019 та № № , прийняті ГУ ДПС у Рівненській області є протиправними, а тому вони підлягають скасуванню судом.

При цьому слід звернути увагу, що порушення відповідачем процедури проведення перевірки щодо неповідомлення платника належним чином про її початок не є визначальною обставиною, яка зумовила протиправність спірних рішень.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування акту податкової перевірки суд зауважує таке.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 1 та пункту 4 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі відмови платника податків або його представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

З наведеного вбачається, що акт перевірки є нічим іншим, як службовим документом, який відображає хід та результати проведеної перевірки та є носієм інформації щодо її здійснення.

Водночас суд наголошує, що судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення, дія чи бездіяльність прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення, дія чи бездіяльність є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

З наведеного суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування акта Головного управління ДПС у Рівненській області про результати документальної невиїзної (позапланової) перевірки №1328/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 03.07.2019 слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 зобов`язання відповідача здійснити коригування особового рахунку шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмок слід зазначити таке.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначає наказ Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 07.04.2016 № 422.

Так, пунктом 2 розділу 9 цього наказу «Відображення в ІКП (інтегрованої картки платника податків) нарахованих сум податків за податковими повідомленнями-рішеннями» передбачено, що у разі якщо за результатами судового оскарження нарахована сума у повному обсязі скасовується, то в ІКП відображення облікових показників щодо поновлення такої суми не проводиться.

Отже, відповідач повинен самостійно не поновлювати в інтегрованій картці платника податків суми грошових зобов`язань нарахованих ОСОБА_1 за скасованими судом податковими повідомленнями-рішеннями і наразі немає об`єктивних причин для висновку, що податковий орган не виконає свій обов`язок.

З наведеного суд дійшов висновку, що така позовна вимога є передчасною, що є підставою для відмови у її задоволенні.

Таким чином, позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню.

Як наслідок, позовні вимоги за первісним позовом про стягнення податкового боргу - безпідставні, а тому суд відмовляє у їх задоволенні.

Щодо розподілу судових витрат варто зазначити таке.

Частиною третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Так, ОСОБА_1 заявлено дві вимоги немайнового характеру та вимога майнового характеру, за які відповідно до квитанцій № 53 від 24.06.2020 та № від 20.07.2020 сплачено судовий збір у сумі 2522,40 грн.

У зв`язку з тим, що судом задоволена одна із трьох позовних вимог, то на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн (2522,40 грн/3 вимоги).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Зустрічний адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023, ) про визнання протиправними та скасування акту перевірки, податкових повідомлень-рішень та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 11.07.2019 та податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 11.07.2019, прийняті ГУ ДПС у Рівненській області.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 : про визнання протиправним та скасування акта Головного управління ДПС у Рівненській області про результати документальної невиїзної (позапланової) перевірки №1328/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 03.07.2019 та зобов`язання Головного управління ДПС у Рівненській області здійснити коригування особового рахунку шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмок - відмовити.

В задоволенні позову Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на суму 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 26 січня 2021 року.

Суддя Д.П. Зозуля