Справа № 420/12018/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Приватного підприємства «Абат-Південь» про ухвалення додаткового судового рішення по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Абат-Південь» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області від з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН від 08.10.2020 № 2018621/36109118, рішення комісії ДПС України з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН від 23.10.2020 № 58118/36109118/2; зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 1 від 03.09.2020 на суму 503203,12 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат:

стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на користь Приватного підприємства «Абат-Південь» судові витрати у розмірі 3102 (три тисячі сто дві) грн;

стягнуто з бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Приватного підприємства «Абат-Південь» судові витрати у розмірі 3102 (три тисячі сто дві) грн;

повернуто з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі на користь Приватного підприємства «Абат-Південь» судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

21.01.2021 до суду надійшла заява представника Приватного підприємства «Абат-Південь» про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України на користь підприємства понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 16300 грн.

Згідно ч.3 ст.252 КАС України питання про винесення додаткового судового рішення розглянуто у тому ж самому порядку, що й рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в ухваленні додаткового судового рішення.

Так, у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 судом надано оцінку заявленому розміру понесених витрат на правничу допомогу, який входив до предмету доказування по справі.

Суд, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, дійшов висновку про стягнення 2000 грн на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час. Отже судові витрати на правничу допомогу були розподілені з розрахунку по 1000 грн з кожного відповідача.

При цьому, позовна заява фактично є шаблонною та не потребувала значного часу та витрат на її складання, рівно як і за розглядуваних обставин не потребувало значного часу вивчення судової практики в аналогічних спорах. Так, правовий аналіз судової практики та складання позовної заяви по схожих справах є порівняно типовою роботою, яка не розпочинається спочатку при підготовці наступного позову, а робота із практикою в подальших роботах повторює первісні судові практики. Тобто обсяги роботи при складанні однотипних позовних заяв за аналогічних спірних правовідносин не потребують докладання однакових зусиль та часу у порівнянні із опрацюванням іншої категорії спорів.

В поданій 21.01.2021 до суду заяві про винесення додаткового судового рішення представник позивача посилається на п. 1 Додатку № 1 до Договору № 19/10 про надання правової допомоги, згідно з яким позивач має понести витрати на підготовку інших документів і подання клопотання про долучення доказів, а також додаткову виплату за ведення справи, супровідні (поточні) консультації в розмірі 10 000 грн.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При викладених обставинах, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, та вважав достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 2000 грн, яку й стягнув на користь підприємства з бюджетних асигнувань відповідачів.

Наведені в заяві додаткові суми, які позивач мав понести за договором протягом судового розгляду справи за поточне консультування та підготовку клопотання на висновки суду щодо розподілу судових витрат не впливають, тому відхиляються судом в якості підстави для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже за встановлених судом обставин жодна з визначених ч. 1 ст. 252 КАС України умов для винесення додаткового судового рішення відсутня.

Згідно з ч. 4 ст. 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 252 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника Приватного підприємства «Абат-Південь» про ухвалення додаткового судового рішення по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Абат-Південь» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя І.В. Завальнюк