Справа № 2-а-3571/11
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 2-а-3571/11
Головуючий в 1 інстанції: Смирнов В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 21 жовтня 2020 року (суддя Смирнов В.В., м. Чорноморськ Одеської області, повний текст рішення складений 23 жовтня 2020 року) про відмову у задоволенні заяви про накладення штрафу по справі за заявою ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеської області, третя особа - Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області поданої в порядку ст. 382 КАС України (судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах),-

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №2а-3571/2011 та накладення штрафу та з урахуванням уточнень просила:

- накласти на Чорноморського міського голову штраф у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб як на керівника суб`єкта владних повноважень.

- стягнути з виконавчого комітету Чорноморської міської ради половину суми штрафу на користь ОСОБА_1 ;

- стягнути з виконавчого комітету Чорноморської міської ради половину суми штрафу на користь державного бюджету.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21 жовтня 2020 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено та встановлено Чорноморській міській раді Одеської області новий строк для подання звіту.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норми процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою вказану заяву задовольнити.

При цьому апелянткою зазначається, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено докази про неякісне виконання ремонтних робіт, на які посилалась ОСОБА_1 в обґрунтування неналежного виконання рішення суду та неправильно зроблений висновок щодо правового статусу прибудов та квартири в цілому.

Також апелянтка вказує на те, що рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надіслав.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Іллічівського міського суду від 25.08.2011 року зобов`язано виконавчий комітет Чорноморської міської ради зробити ремонт в квартирі, що займає ОСОБА_1 . Судовий контроль за виконанням рішення суду не встановлювався.

Постанова у встановленому законом порядку набула законної чинності. (т. 3 а.с. 162).

З матеріалів справи вбачається, що у період з 2002 по 2004 рік ОСОБА_1 прибудувала дві прибудови до квартири комунальної власності, які за правовим висновком постанови ВС від 27.02.2020 року набули статусу комунальної власності у 2015 році на підставі рішення виконавчого комітету від 28.05.2015 року №214 про прийняття квартири на баланс (т. 3 а.с. 100-105).

21.05.2015 року позивачка звернулась до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та накладенням штрафу (т. 1 а.с. 3-5).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 26.10.2015 року провадження у справі закрито (т. 1, а.с. 82-83).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року ухвалу Іллічівського міського суду від 26.10.2015 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду по суті (т. 1 а.с. 147-150).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 04.04.2016 року справу прийнято до свого провадження (т. 1 а.с.157).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 17.05.2016 року вимоги про визнання бездіяльності та протиправності дій відповідача виділено в окреме провадження (т. 1 а.с. 167).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 17.05.2016 року встановлено виконавчому комітету строк до 25.08.2016 року для подання звіту (т. 1 а.с. 168)

Виконавчим комітетом подано звіт про виконання рішення суду 15.07.2016 №1-17-677, в якому повідомляється, що ремонт частково не виконано в зв`язку з відсутністю доступу на об`єкт (т. 1 а.с. 177).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 18.07.2016 року встановлено виконавчому комітету додатковий строк до 09.09.2016 року для подання звіту (т. 1 а.с. 168).

Виконавчим комітетом подано звіт щодо виконання рішення суду 05.09.2016 №1-17-827, в якому повідомлено про виконання ремонтних робіт у повному обсязі (т. 1 а.с. 212).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 12.09.2016 року призначено судову експертизу, на вирішення якої поставлено питання, яка вартість станом на 01.06.2016 ремонтних робіт, виконаних у квартирі, чи відповідає якість проведених робіт нормативам, чи призвели ремонтні роботи до погіршення стану квартири? (т. 1 а.с. 217).

Листом б/н від 03.10.2016 року виконавчий комітет повідомив, що ремонтні роботи виконувались за уточненим дефектним актом, уточненим кошторисом, копії яких додав до заяви. Виконання робіт оплачено 19.09.2016 року через Управління державного казначейства, Вартість робіт за кошторисом 72 021, 36 грн. (т. 2 а.с. 1- 41).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 15.02.2017 року направлено судовому експерту додаткові матеріали, в задоволенні клопотання щодо проведення експертизи щодо відповідності робіт уточненому дефектному акту та уточненому кошторису виконаних робіт відмовлено (т. 2 а.с.46).

Одеським науково дослідним інститутом судових експертиз 28.01.2020 року надано висновок №17-6125, за яким перелік робіт не в повному обсязі відповідає первісно наданому, невідкорегованому кошторису, а вартість фактично виконаних робіт станом на 01.06.2016 року складає 120 161 грн. (т. 3 а.с. 43-56).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 13.02.2020 року поновлено розгляд справи (т. 3 а.с. 68).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України суд першої інстанції виходив з того, що на даний час відсутні підстави для накладення штрафу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно приписам ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту або накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, за наданим уточненим дефектним актом та кошторисом вартість виконаних робіт станом на 01.06.2016 року склала 72 021,36 грн.

В той же час за висновком судового експерта вартість виконаних робіт станом на 01.06.2016 року склала 120 161 грн.

Враховуючи наведене суд першої інстанції вірно зазначив, що доводи заяви про накладення штрафу в зв`язку з завищенням відповідачем об`ємів робіт не відповідають дійсності та не підлягають задоволенню (т. 2 а.с. 1- 41).

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи про невиконання, неякісне виконання робіт у прибудовах збудованих ОСОБА_1 та накладення у зв`язку з цим штрафу на Чорноморського міського голову не підлягають задоволенню оскільки на час винесення Іллічівським міським судом постанови про зобов`язання здійснити ремонт в квартирі від 25.08.2011 року прибудови не мали статусу комунального майна, а стали часткою квартири та комунальної власності у 2015 році на підставі рішення виконавчого комітету від 28.05.2015 року №214.

Вказані обставини також підтверджуються висновком Верховного Суду у постанові від 27.02.2020 року по справі №501/1761/17 за позовом Чорноморської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 , треті особи: відділ Державного архітектурно будівельного контролю Управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради, комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області, про знесення самочинно збудованого майна.

Зокрема, у вказаній постанові касаційним судом зазначено, що у 2015 році Чорноморська міська рада Одеської області прийняла на баланс вказану квартиру, враховуючи прибудови, які вже існували на той час. Також зазначено, що «квартира №2 складається із старої частини в складі 2-х житлових кімнат, кухні загальною площею 31,35 кв. м та прибудованих приміщень коридора, тамбура та санвузла».

З наведеного вбачається правильність висновку суду першої інстанції, що статус самочинних прибудов на майно комунальної власності змінився саме у 2015 році. Тобто, після набрання законної сили постанови Іллічівського міського суду від 25.08.2011 року про зобов`язання здійснити ремонт в квартирі.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься звіт, в якому зазначено про самостійне повне виконання ремонтних робіт, без посилань на дефектний акт, та фактичну вартість виконаних робіт (т. 1 а.с. 212). Висновком судового експерта (т. 3 а.с. 43-56) вказано на неповну відповідність переліку виконаних робіт первісно наданому невідкорегованому локальному кошторису (а.с. 52-63).

Враховуючи, що заходи судового контролю у вигляді штрафу мають застосовуватися у разі не подання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо зазначені в поданому звіті причини не виконання чи неповного виконання судового рішення будуть визнані неповажними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, оскільки повторний звіт від 05.09.2016 року №1-17-827 є неповним, наявні підстави для встановлення нового строку на подання звіту, з необхідністю посилань у звіті на проектно кошторисну документацію, на підставі якої виконувались ремонтні роботи та на вартість фактично оплачених робіт, проте підстави для застосування штрафних санкцій на даних момент відсутні.

Також варто зазначити, що, незважаючи на існування інституту судового контролю, саме виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивачки, оскільки визначені ст. 382 КАС України правові підстави для встановлення судового контролю шляхом накладання штрафу на відповідача відсутні.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 21 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов