Справа № 120/1136/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 січня 2021 р. Справа № 120/1136/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід О.С., розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (вул. 600-річчя, б. 11, м. Вінниця, 21021)

до: Стодулецької сільської ради (вул. Центральна, б. 13, с. Стодульці, Жмеринський р-н., Вінницька обл., 23121)

про: застосування заходів реагування

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (далі - позивач) з адміністративним позовом до Стодулецької сільської ради (далі - відповідач) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі відповідача, що розташована за адресою: Вінницька обл., Жмеринський р-н., с. Стодульці, вул. Центральна (Леніна), б. 13, шляхом відключення від джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощити та вхідні двері будівлі, за винятком проведення робіт з усунення недоліків зазначених в Акті перевірки від 17.12.2019 року № 17 до повного усунення порушень законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вказаних у позові.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з 11.11.2019 року по 14.11.2019 року здійснено планову перевірку адміністративної будівлі відповідача, за наслідками якої виявлено порушення та складено припис № 290 від 14.11.2019 року щодо встановлення терміну виконання виявлених порушень до 13.12.2019 року. У період з 16.12.2019 року по 17.12.2019 року ним здійснено перевірку адміністративної будівлі відповідача, за результатами якої виявлено порушення Правил пожежної безпеки в Україні та складено акт № 404 від 17.12.2019 року, де їх зафіксовано. З огляду на те, що порушення згідно припису № 290 від 14.11.2019 року не усунені та створюють загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 17.03.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.03.2020 року за вх. № 8408/20 позивачем через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано платіжне доручення № 322 від 06.03.2020 року.

Ухвалою від 23.03.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.04.2020 року за вх. № 10008 представником позивача, на виконання вимог ухвали від 23.03.2020 року, надано до суд копію припису від 17.12.2019 року № 319.

13.04.2020 року за вх. № 10780 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що усунув виявлені згідно припису № 290 від 14.11.2019 року порушення Правил пожежної безпеки. На підтвердження цього, відповідачем до відзиву додано фото вжитих ним заходів.

Ухвалою від 12.05.2020 року розгляд справи вирішено продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання призначено на 27.05.2020 року.

У судовому засіданні 27.05.2020 року представниками сторін надано пояснення по суті спірних правовідносин. Судове засідання відкладено на 09.06.2020 року.

09.06.2020 року за вх. № 15298 сторонами через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що сторонами докладаються зусилля задля мирного врегулювання даного спору на підставі взаємних поступок, проте це потребує додаткового часу, адже роботи по монтажу систем пожежної автоматики та вогнезахисного оброблення дерев`яних елементів горищних покриттів будівлі буде виконано впродовж трьох місяців. З огляду на це, сторони просять суд зупинити провадження у справі на вказаний строк.

Одночасно за вх. № 15330/20 та № 15302 представниками позивача та відповідача, відповідно, подано заяву про розгляд даної справи за відсутності представників сторін.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року з метою врегулювання спору мирним шляхом (примирення) провадження у даній справі зупинено до 09.09.2020 року.

21.09.2020 року за вх. № 27558 представником відповідача надано до суду клопотання про зупинення провадження у справі до 21.11.2020 року.

22.09.2020 року за вх. № 27961 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження у справі, в якому останній клопотання відповідача підтримав та не заперечував проти зупинення провадження у даній справі. Додатково просив розгляд питання щодо зупинення провадження у даній справі здійснювати за відсутності представника позивача.

Ухвалою від 23.09.2020 року з метою врегулювання спору мирним шляхом (примирення) провадження у даній справі зупинено до 21.11.2020 року.

25.11.2020 року за вх. № 39473 представником позивача подано до суду клопотання про поновлення провадження у справі. Додатково позивач вказав, що станом на 25.11.2020 року відповідачем не надано докази усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Ухвалою від 26.11.2020 року провадження у справі поновлено. Судове засідання призначено на 10.12.2020 року.

У судове засідання 10.12.2020 року представник відповідача не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив.

Представник позивача надав пояснення щодо усунення виявлених під час перевірки порушень відповідачем, що стали підставою звернення до суду з даним позовом. Судове засідання відкладено на 14.01.20212 року.

14.01.2021 року за вх. № 1619 представником позивача через канцелярію суду подано заяву, в якій остання просила долучити до матеріалів справи копію акту перевірки відповідача № 1 від 14.01.2021 року.

У судове засідання 14.01.2021 року представник відповідача не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив.

Представник позивача надала пояснення щодо долученого до матеріалів справи акту перевірки відповідача № 1 від 14.01.2021 року, з якого слідує, що порушення не усунені. Судове засідання відкладено на 26.01.2021 року.

22.01.2021 року від відповідача до суду надійшов лист, яким він повідомляє, що у зв`язку із ліквідацією сільської ради, звільнення сільського голови згідно розпорядження № 23 від 30.11.2020 року, судові матеріали направляти на адресу Северінівської сільської ради.

Суд звертає увагу на те, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.01.2021 року відповідач перебуває у стані реорганізації згідно внесеного рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу, 17.12.2020 року, 010000968.

25.01.2021 року за вх. № 3855 правонаступником відповідача, Северинівською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, надано до суду заяву, в якій останній просить розгляд справи здійснювати без його участі. Повідомив, що адміністративний позов повністю визнає.

26.01.2021 року за вх. № 4021 представником позивача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково просила долучити до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи, заслухавши пояснення сторін по справі та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

У період з 11.11.2019 року по 14.11.2019 року позивачем проведено планову перевірку щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за наслідками якої виявлено порушення та складено припис № 290 від 14.11.2019 року.

У період з 16.12.2019 року по 17.12.2019 року позивачем проведено позапланову перевірку щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за наслідками якої складено акт № 17 від 17.12.2019 року щодо фіксування ряду порушень Правил пожежної безпеки в України, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.03.2015 року за № 252/26697, зокрема:

-посадова особа не пройшла навчання і перевірку знань з питань пожежної безпеки;

-керівник об`єкта не забезпечив утримання засобів протипожежного захисту у працездатному стані та забезпечив їх технічне обслуговування;

-приміщення опалювального пункту не розділене з іншими приміщеннями протипожежними дверима;

-дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

-коридори, проходи та інші шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням;

-в приміщеннях електророзетки та вимикачі влаштовані на горючій основі;

-замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання не проводиться 1 раз на 2 роки;

-захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірка не виконано відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд»;

-між опалювальною печею та горючими конструкціями відсутні протипожежні розділки (відступки);

-димову трубу не обладнано іскрогасником;

-будівлю та приміщення не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

-об`єкт не забезпечений необхідною кількістю води для цілей пожежогасіння;

-територію, будівлю та приміщення не забезпечено нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасником);

-для розміщення первинних засобів пожежогасіння на території не встановлено спеціальний пожежний щит (стенд) та не укомплектовано відповідним протипожежним інвентарем;

-вогнегасники не встановлено в легкодоступних та видних місцях;

-для зазначення місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння не встановлено вказівні знаки, які повинні бути розміщені на видимих місцях на висоті 2-2,5 м. від рівня підлоги;

-вогнегасники не забезпечені обліковими (інвентарними) номерами за прийнятою на об`єкті системою нумерації;

-відсутній розрахунок необхідної кількості первинних засобів пожежогасіння для кожного приміщення;

-інформацію про заходи безпеки та відповідну поведінку населення в разі виникнення аварії не розміщено;

-навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки, не здійснено;

-допуск до роботи працівників не здійснюється після проходження ними навчань, інструктажів і перевірки знань з питань цивільного захисту, зокрема з техногенної безпеки;

-працівників відповідно до законодавства не забезпечено засобами радіаційного та хімічного захисту;

-матеріальний резерв для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій не створено;

-у приміщеннях та на шляхах евакуації не видних місцях не вивішені відповідні інструкції щодо порядку забезпечення техногенної безпеки та дій працівників об`єкта у разі виникнення надзвичайної ситуації.

Враховуючи, що підприємство відповідача експлуатується з грубими порушеннями вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що зазначені у вищевказаному акті перевірки, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

За змістом ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

За визначенням, наведеним у ст. 1 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Основними завданнями Державної служби України з надзвичайних ситуацій України є:

1) реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності;

2) здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб;

3) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах;

4) реалізація в межах повноважень, передбачених законом, державної політики у сфері волонтерської діяльності, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Положеннями ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності встановлюється виключно законами.

Згідно з ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Ч. 7 ст. 7 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до ст. 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Ст. 66 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Кодексу цивільного захисту України діяльність із забезпечення техногенної безпеки є складовою виробничої, експлуатаційної та іншої діяльності відповідних посадових осіб і працівників підприємств, установ, організацій. Ця вимога відображається у відповідних статутах або положеннях.

Згідно зі ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

За приписами ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно положень с. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Системний аналіз наведених норм доводить, що орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, уповноважений звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, якщо такі порушення створюють загрозу для життя та здоров`я людей.

При цьому підставою для звернення до суду з вимогою про застосування вказаних заходів реагування є акт, складений за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), в якому зафіксовано порушення вимог законодавства, що становлять загрозу життю та здоров`ю людей, а застосування судом заходів реагування можливе до усунення тих порушень, які стали підставою для звернення до суду.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що допущені відповідачем порушення створюють загрозу життю та здоров`ю як для працівників начального закладу, так і для його вихованців (дітей) та відвідувачів. Відтак позивач просить суд застосувати до відповідача заходи реагування у сфері державного нагляду шляхом відключення від джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощити та вхідні двері будівлі до повного усунення порушень законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, виявлених під час перевірки.

Як з`ясовано під час розгляду справи, станом на 17.12.2019 року відповідачем експлуатується будівля з порушеннями вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які зафіксовані в акті перевірки від 17.12.2019 року № 17 та безпосередньо загрожують життю й здоров`ю людей, а саме:

-посадова особа не пройшла навчання і перевірку знань з питань пожежної безпеки;

-керівник об`єкта не забезпечив утримання засобів протипожежного захисту у працездатному стані та забезпечив їх технічне обслуговування;

-приміщення опалювального пункту не розділене з іншими приміщеннями протипожежними дверима;

-дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

-коридори, проходи та інші шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням;

-в приміщеннях електророзетки та вимикачі влаштовані на горючій основі;

-замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання не проводиться 1 раз на 2 роки;

-захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірка не виконано відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд»;

-між опалювальною печею та горючими конструкціями відсутні протипожежні розділки (відступки);

-димову трубу не обладнано іскрогасником;

-будівлю та приміщення не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

-об`єкт не забезпечений необхідною кількістю води для цілей пожежогасіння;

-територію, будівлю та приміщення не забезпечено нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасником);

-для розміщення первинних засобів пожежогасіння на території не встановлено спеціальний пожежний щит (стенд) та не укомплектовано відповідним протипожежним інвентарем;

-вогнегасники не встановлено в легкодоступних та видних місцях;

-для зазначення місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння не встановлено вказівні знаки, які повинні бути розміщені на видимих місцях на висоті 2-2,5 м. від рівня підлоги;

-вогнегасники не забезпечені обліковими (інвентарними) номерами за прийнятою на об`єкті системою нумерації;

-відсутній розрахунок необхідної кількості первинних засобів пожежогасіння для кожного приміщення;

-інформацію про заходи безпеки та відповідну поведінку населення в разі виникнення аварії не розміщено;

-навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки, не здійснено;

-допуск до роботи працівників не здійснюється після проходження ними навчань, інструктажів і перевірки знань з питань цивільного захисту, зокрема з техногенної безпеки;

-працівників відповідно до законодавства не забезпечено засобами радіаційного та хімічного захисту;

-матеріальний резерв для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій не створено;

-у приміщеннях та на шляхах евакуації не видних місцях не вивішені відповідні інструкції щодо порядку забезпечення техногенної безпеки та дій працівників об`єкта у разі виникнення надзвичайної ситуації.

Суд враховує, що під загрозою життю та здоров`ю людей необхідно розуміти виникнення умов, за яких подальше продовження діяльності підприємства, установи, організації, виконання робіт або експлуатація об`єкта, машин і механізмів несе ризик спричинення внаслідок цих умов фізичної шкоди громадянам, в тому числі такої, яка може призвести до смертельних наслідків.

Отже, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. При цьому застосування таких заходів обумовлюється саме наявністю факту порушення вимог законодавства, що зафіксований в акті перевірки та залишається не усунутим на час розгляду судом відповідного позову органу державного нагляду (контролю).

Враховуючи встановлені обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про те, що подальша експлуатація будівлі відповідача з істотними порушеннями пожежної та техногенної безпеки, перелік яких зафіксовано в акті від 17.12.2019 року № 17, створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей.

Також суд враховує те, що у період з 13.01.2021 року по 14.01.2021 року позивачем проведено позапланову перевірку щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за наслідками якої складено акт № 1 від 14.01.2021 року щодо фіксування ряду порушень Правил пожежної безпеки в України, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.03.2015 року за № 252/26697, зокрема:

-посадова особа не пройшла навчання і перевірку знань з питань пожежної безпеки;

-дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

-коридори, проходи та інші шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням;

-в приміщеннях електророзетки та вимикачі влаштовані на горючій основі;

-захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірка не виконано відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд»;

-між опалювальною печею та горючими конструкціями відсутні протипожежні розділки (відступки);

-будівлю та приміщення не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

-об`єкт не забезпечений необхідною кількістю води для цілей пожежогасіння;

-допуск до роботи працівників не здійснюється після проходження ними навчань, інструктажів і перевірки знань з питань цивільного захисту, зокрема з техногенної безпеки.

Таким чином, вбачається, що відповідачем виявлені згідно акту перевірки від 17.12.2019 року № 17 порушення, усунені не в повному обсязі.

У цьому контексті, суд враховує, що з часу проведення планової перевірки, яка відбулась в листопаді 2019 року у відповідача було достатньо часу для усунення виявлених порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки, чого не було зроблено.

За змістом ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Крім того, ч. 4 ст. 43 Конституції України кожному гарантовано право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Таким чином, при вирішенні справи суд враховує заяву відповідача про визнання позовних вимог, баланс інтересів та вважає, що життя та здоров`я людини, а також безпечні та здорові умови праці є пріоритетними та превалюють над іншими правами та інтересами, зокрема, правом на освіту та працю.

З огляду на викладене, перевіривши доводи учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку заявлених позовних вимог, суд приходить до переконання, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, позивачем надано лише платіжне доручення № 322 від 16.03.2020 року про сплату судового збору та не зазначено про інші витрати, зокрема, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то судові витрати у формі судового збору, сплачені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись Конституцією України, Кодексу цивільного захисту України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та ст. 2, 9, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області до Стодулецької сільської ради про застосування заходів реагування задовольнити.

Застосувати до Стодулецької сільської ради заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі, що розташована за адресою: Вінницька обл., Жмеринський р-н., с. Стодульці, вул. Центральна (Леніна), б. 13, шляхом відключення від джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощити та вхідні двері будівлі, за винятком проведення робіт з усунення недоліків, зазначених в акті перевірки від 17.12.2019 року № 17 до повного усунення виявлених перевіркою порушень законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (вул. 600-річчя, б. 11, м. Вінниця, 21021)

Відповідач Стодулецька сільська рада (вул. Центральна, б. 13, с. Стодульці, Жмеринський р-н., Вінницька обл., 23121)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 26.01.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна