Справа № 340/3619/20
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/3619/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до відповідача - Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області (; адреса: вул. Тараса Карпи, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006)

про визнання протиправним та скасування рішень.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Кіровоградській області (далі - відповідач) №00510 від 28 липня 2020 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Кіровоградській області № 00511 від 28.07.2020 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) штрафу у розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вивіску, розміщену біля входу в приміщення, де ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність, відповідач помилково розцінив як рекламу та притягнув позивача до відповідальності за порушення законодавства про рекламу. Водночас, позивач наполягає на тому, що розміщена ним інформація є інформаційною вивіскою та не містить закликів придбавати послуги, що надаються ОСОБА_1 .

Більше того, позивач наголошує, що спірними рішеннями його протиправно двічі притягнуто до відповідальності за одне й те ж порушення.

Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.27).

Відповідач позовних вимог не визнав. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача наголосив, що на фасаді приміщення по АДРЕСА_2 позивачем розміщена зовнішня реклама послуг нетрадиційної медицини, які надаються ОСОБА_1 . Проте, всупереч вимогам Закону України "Про рекламу", інформації про вартість такої реклами ФОП ОСОБА_1 не надав.

Своїм правом на подання письмової відповіді на відзив на відповідних заперечень учасники справи не скористались.

Розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 11 січня 2005 року, що посвідчується відповідним свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.8).

Зареєстрованим видом діяльності позивача за КВЕД 86.90 є "інша діяльність у сфері охорони здоров`я".

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має ліцензію Міністерства охорони здоров`я України серії АВ №539211, видану 13 травня 2010 року, на зайняття медичною практикою (народна та нетрадиційна медицина) (а.с.9).

Свою діяльність позивач провадить у належному йому на праві приватної власності нежитловому приміщенні у АДРЕСА_2 (у матеріалах справи - АДРЕСА_3 ) (а.с.47).

15 липня 2020 року посадовою особою управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області був здійснений захід контролю за дотриманням законодавства про рекламу на фасаді приміщення по АДРЕСА_2 .

Так, згідно наявних у справі фотоматеріалів, з обох боків від входу, на фасаді приміщення, де провадить свою діяльність ФОП ОСОБА_1 , поряд з інформацією про графік роботи, закріплені вивіски з текстом: «Гомеопатія Фітотерапія Фоль-діагностика та терапія Біоенергетика Лікування гострих, хронічних та проблемних захорювань Тестування на індивідуальну сумісність косметики, парфумів, ювелірних прикрас, ліків та стоматологічних матеріалів».

Представник ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, вважаючи таку конструкцію зовнішньою рекламою, дійшов висновку про необхідність розміщення на ній тексту попередження такого змісту: "Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров`я", що займало б не менше 15 відсотків площі всієї реклами, відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України «Про рекламу» та зафіксував це у відповідному протоколі №000375 від 15 липня 2020 року (а.с.40).

15 липня 2020 року на підставі вказаного протоколу про порушення законодавства про рекламу, посадовою особою відповідача прийнято рішення №00375 про початок справи про порушення законодавства про рекламу відносно розповсюджувача реклами -ФОП ОСОБА_1 (а.с.41).

Позивач надіслав на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області відзив, у якому наголосив, що вказані конструкції біля входу у приміщення кабінету нетрадиційної медицини є вивіскою, тому у даному випадку є незастосовними вимоги законодавства про рекламу (а.с.11-12).

28 липня 2020 року за результатами засідання комісії відповідача заступнику начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області рекомендовано прийняти рішення про накладення штрафів на розповсюджувача реклами - ФОП ОСОБА_1 - за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами у розмірі 1700,00 грн. та за неможливість встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону України «Про рекламу» (а.с.43).

Як наслідок, 28 липня 2020 року відповідачем винесені рішення про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу, а саме:

- №00510, за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами у розмірі 1700,00 грн. на підставі частини шостої статті 27 Закону України "Про рекламу";

- №00511, за неможливість встановлення вартості реклами, розповсюдженої порушенням вимог законодавства про рекламу у розмірі 1700,00 грн. на підставі частини сьомої статті 27 Закону України "Про рекламу" (а.с.45-46).

Так, згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про рекламу" від 3 липня 1996 року № 270/96-ВР (далі - Закону №270/96-ВР) особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Зокрема, відповідно до частини шостої статті 27 Закону №270/96-ВР за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною сьомою статті 27 вказаного Закону у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку, що спір між сторонами обумовлений розбіжностями у тлумаченні написів, що містяться обабіч (ліворуч та праворуч) входу до приміщення, де провадить свою діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Так, позивач наполягає на тому, що вказані конструкції є інформаційною вивіскою.

Відповідач же вважає такі конструкції рекламою, а відтак- наголошує на необхідності застосування до них вимог законодавства про рекламу.

Отже, визначальним в межах даного адміністративного спору є встановлення того, чи належить розміщена на фасаді приміщення конструкція до зовнішньої реклами.

За таких умов суд вважає за необхідне звернутись до положень Закону України «Про рекламу», який визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Так, статтею 1 вказаного Закону реклама визначається як інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

У розумінні абзацу шостого статті 1 Закону 270/96-ВР зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

При цьому, відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України «Про рекламу», розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Стаття 9 Закону №270-96/ВР містить ідентифікуючі ознаки реклами, які дозволяють відокремити її від іншої інформації.

Зокрема, згідно з частиною шостою вказаної статті вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Як зазначалося, на фасаді приміщення по АДРЕСА_2 розміщено інформацію з текстом « ІНФОРМАЦІЯ_1».

Вказана інформація міститься на самоклеючих носіях (ORACAL), закріплених по обидва боки від входу у приміщення, де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 та яке належить позивачеві на праві приватної власності.

Згідно з пунктом 7 Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 16 березня 2016 року № 189 "Про організацію роботи фізичних осіб - підприємців, які займаються народною медициною (цілительством)» при вході у приміщення, де Цілитель займається народною медициною (цілительством), повинна бути інформаційна табличка із зазначенням, зокрема, методу народної медицини (цілительства), яким він володіє.

З огляду на викладене, суд вважає, що у зазначений спосіб позивач розмістив саме інформацію про вид своєї діяльності та вказав методи народної медицини, якими володіє.

При цьому у розміщених на конструкціях позивача словосполученнях суд не вбачає закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг; інформація не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо позивача чи конкретного товару (послуг), що поставляються/надаються позивачем.

За таких умов суд доходить висновку, що розміщена позивачем інформація не є рекламою у розумінні частини сьомої статті 8 та частини шостої статті 9 Закону України «Про рекламу» та підпадає під визначення «вивіска» чи «інформаційна табличка».

Відтак, у спірних правовідносинах позивач не є розповсюджувачем реклами та не може бути притягнутий до відповідальності на підставі статті 27 Закону України "Про рекламу".

Викладене обумовлює висновок суду про невідповідність спірних рішень відповідача критеріям, встановленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, критеріям законності та обгрунтованості та про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування таких рішень.

Щодо інших аргументів, наведених сторонами, які не є визначальними для постановлення рішення у справі, суд зазначає, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 840,80 грн) належить розподілити відповідно до частин першої статті 139 КАС України, присудивши їх позивачеві з бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області. Докази понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду не надані.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 40342220; адреса: вул. Тараса Карпи, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) про визнання протиправним та скасування рішень - задовольнити повністю

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Кіровоградській області №00510 від 28 липня 2020 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Кіровоградській області № 00511 від 28 липня 2020 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) штрафу у розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень, вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Кіровоградській області ().

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук