Справа № 160/17524/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
29.12.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Запорізького окружного адміністративного суду до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 07.12.2020 ВП № 63839119;
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 07.12.2020 ВП №63839119, якою з Запорізького окружного адміністративного суду як боржника постановлено стягнути виконавчий збір у розмірі 18 892,00 грн.;
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 07.12.2020 ВП № 63839119, якою з Запорізького окружного адміністративного суду як боржника постановлено стягнути мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 208, 26 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що ним вжито всіх можливих заходів, спрямованих на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 у справі №280/788/19. 15.12.2020 на адресу Запорізького окружного адміністративного суду надійшли постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 07.12.2020 ВП №63839119, про стягнення виконавчого збору від 07.12.2020 ВП №63839119, про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 07.12.2020 ВП №63839119. Позивач вважає означені постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню судом. Так, позивач зазначив, що рішення, за якими боржниками є місцеві суди, підвідомчі Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, а тому відповідач не мав жодних законних підстав для відкриття виконавчого провадження № 63839119, оскільки на вчинення таких дій має право виключно Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно -Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро). Окрім того, позивач наголошує, що відповідач не мав жодних законних підстав для винесення відносно позивача постанови про стягнення виконавчого збору. Також позивач зауважив, що оскаржені постанови були направлені на адресу суду із порушенням строків, встановлених ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».
На виконання вимог ухвали суду представником відповідача подано до суду витребувані докази (вх. №1046/21ел від 20.01.2021).
21.01.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №4690/21), в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених до суду позовних вимог. Відповідач зазначив, що оскаржені постанови винесені державним виконавцем з дотриманням положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012. Відповідач, аргументуючи власну позицію щодо правомірності винесеної державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, посилається на абз. 2 п. 4 означеної Інструкції. На спростування тверджень позивача щодо протиправності постанови про стягнення виконавчого збору відповідач зазначив, що згідно резолютивної частини виконавчого листа позов у справі №280/788/19 стосувався майнових та немайнових зобов`язань (про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії). При цьому, відповідач зауважив, що в оскарженій постанові з боржника стягнуто виконавчий збір у відповідності до ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру в розмірі 4 мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Окрім того, відповідач у відзиві додатково зауважив, що дії державного виконавця в рамках вищезазначеного виконавчого провадження не оскаржувалися у судовому та позасудовому порядках й не були визнані протиправними, що спростовує доводи позивача щодо протиправності оскаржених постанов.
Станом на 26.01.2021 до суду не надійшло від третьої особи пояснень, заяв або будь-яких клопотань.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, що підтверджується наявними матеріалами справи. В матеріалах справи міститься клопотання позивача від 15.01.2021 (вх. №702/21 ел) про розгляд справи за відсутності повноважного представника позивача у справі.
Відповідач у судове засідання теж не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, що підтверджується наявними матеріалами справи. До суду надійшло клопотання представника відповідача від 26.01.2021 про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав.
Згідно з ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
У відповідності до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведені положення процесуального законодавства, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає таке.
10.06.2019 Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення в адміністративній справі №280/788/19, за яким адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Запорізького окружного адміністративного суду, відповідача-2: Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю; визнано протиправними дії Запорізького окружного адміністративного суду в частині визначення розміру надбавки ОСОБА_1 за вислугу років у період з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року включно у відсотках тільки від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; визнано протиправною бездіяльність Запорізького окружного адміністративного суду, що полягала у непроведенні нарахування та виплати надбавки ОСОБА_1 за вислугу років до заробітної плати за період у відповідності до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній у період з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року, включно) у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку; зобов`язано Запорізький окружний адміністративний суд перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) за період з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року включно надбавку за вислугу років у розмірі, визначеному ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній у період з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року, включно), з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, доплати за науковий ступінь, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу, та з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; зобов`язано Запорізький окружний адміністративний суд перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) за період з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року включно заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань з урахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказаний період включно, з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити фінансування Запорізькому окружному адміністративному суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої ОСОБА_1 заробітної плати, виходячи з розрахунку надбавки за вислугу років ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній у період з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року, включно), з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: з урахуванням окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, доплати за науковий ступінь, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року включно.
Означене рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 у справі № 280/788/19, залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 у цій справі.
Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 у справі № 280/788/19 набрало законної сили 07.10.2019.
24.09.2020 Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду прийнято постанову, за якою касаційні скарги Запорізького окружного адміністративного суду та Державної судової адміністрації України залишено без задоволення, а оскаржені рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 у справі №280/788/19 залишено без змін.
11.11.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №280/788/19, в якому боржником вказано Запорізький окружний адміністративний суд.
В означеному виконавчому документі викладено резолютивну частину рішення суду від 10.06.2019 у справі №280/788/19, а саме:
«Зобов`язати Запорізький окружний адміністративний суд перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) за період з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року включно надбавку за вислугу років у розмірі, визначеному ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній у період з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року, включно), з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, доплати за науковий ступінь, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу, та з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Зобов`язати Запорізький окружний адміністративний суд перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) за період з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року включно заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань з урахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказаний період включно, з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
07.12.2020 за заявою ОСОБА_1 (стягувач, третя особа), керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63839119, якою проінформовано боржника про необхідність виконання рішення у строк протягом 10 робочих днів та постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження».
Також, 07.12.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. винесені постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 63839119.
Згідно постанови від 07.12.2020 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №63839119 у сумі 208,26 грн. означені витрати визначено державним виконавцем у відповідності до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012.
Зі змісту означеної постанови встановлено, що мінімальні витрати виконавчого провадження № 63839119, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій (зокрема, відповідачем понесені витрати із роздрукування та відправки документів виконавчого провадження, внесенням даних до Реєстру виконавчих проваджень,тощо).
Не погодившись з означеними постановами державного виконавця, Запорізький окружний адміністративний суд (боржник за виконавчим провадженням №63839119), звернувся до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частинами 2 та 3 статті 14 КАС України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 63839119 вимог статті 24 Закону №1404-VIII, суд виходить з такого.
Частиною 1 статті 24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Вимогами частини 1 статті 19 Закону №1404-VIII, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (у редакції наказу Міністерства юстиції України №2832/5 від 29.09.2016) затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція №512/5), яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 3 розділу I Інструкції №512/5, органами державної виконавчої служби є:
Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;
відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;
управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві);
відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;
управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);
відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;
районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).
Згідно із приписами абз. 1, 2 пункту 4 розділу I Інструкції №512/5, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:
боржниками є Апарат Верховної Ради України, Офіс Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи, а також розташовані у місті Києві територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;
сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті або двадцять п`ять та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті, якщо місцем виконання рішення є місто Київ.
Водночас, згідно з абз. 4, 5 п. 4 розділу І Інструкції №512/5, Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:
боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;
сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
Системний аналіз положень пункту 4 розділу I Інструкції №512/5 свідчить про те, що Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими боржниками є, зокрема, розташовані у місті Києві територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.
Натомість, Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими боржниками, зокрема, є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.
Отже, у даному випадку конструкція означеної норми з урахуванням абз. 1, 2, 4, 5 п. 4 розділу І Інструкції №512/5 в контексті положень ч. 1 ст. 24 Закону №1404-VIII, дає підстави для висновку про те, що до підвідомчості відповідача належать рішення, в яких боржниками визначено, зокрема, розташовані у місті Києві місцеві суди, а Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, в яких боржниками визначені інші місцеві суди.
Враховуючи викладене, виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 по справі №280/788/19 за виконавчим листом №280/788/19, боржником в якому визначено Запорізький окружний адміністративний суд, підвідомче Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень відповідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що в ході винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №63839119 відповідачем порушено правила підвідомчості.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 07.12.2020 про відкриття виконавчого провадження №63839119 винесена з порушенням вимог чинного законодавства та є такою, що підлягає скасуванню.
Разом з тим, щодо правомірності винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 07.12.2020, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України,
Разом з цим, за приписами п.3 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується, зокрема, у разі якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
У постанові від 24.09.2020 по справі №280/788/19 Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду зауважив, що, виходячи з положень частини першої статті 151 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якою Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом, а також враховуючи правила статті 2 Бюджетного кодексу України, пунктів 1, 2, 3, 4 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 року №12 (в редакції рішення Ради суддів України від 04.06.2010 року №50), Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що Державна судова адміністрація України є головним розпорядником бюджетних коштів та учасником бюджетного процесу у питаннях фінансування судової системи.
Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд в означеній постанові (п. 97) зазначив про наявність правових підстав для зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування Запорізького окружного адміністративного суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого для виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати позивачу зазначених вище сум.
Слід окремо зазначити, що з 2004 року в Україні запроваджена і діє бюджетна програма КПКВ 0501150, метою якої є погашення заборгованості за виконавчими провадженнями на користь суддів, її завданням є виплата заборгованості за рішеннями судів, винесеними на користь суддів.
Відповідно до наявної у матеріалах справи копії Паспорту бюджетної програми на 2020 рік КПКВК ДБ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України «Про затвердження паспортів бюджетних програм на 2020 рік» №58 від 07.02.2020 (вх. №6010 від 07.02.2020), напрямами використання бюджетних коштів у 2020 році є:
1) оплата рішень судів, винесених на користь суддів та працівників апаратів судів - 2 950 000,00 грн.;
2) витрати на проведення виконавчих дій та сплату штрафів - 50 000,00 грн.
Водночас, як слідує зі змісту копії наданого позивачем до суду кошторису у Запорізького окружного адміністративного суду на 2020 рік не передбачено видатків на виконання рішення судів на користь суддів та працівників апаратів судів.
Отже, зміст резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 та мотивувальної частини постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 по справі № 280/788/19 передбачають, що сума недоплаченої ОСОБА_1 заробітної плати має бути здійснена за рахунок фінансування Державною судовою адміністрацією України Запорізького окружного адміністративного суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів.
Вчинення відповідних дій можливе виключно у рамках реалізації бюджетної програми на 2020 рік КПКВК ДБ. 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».
Вищенаведені обставини відповідачем не були перевірені та не враховані під час винесення оскарженої постанови про стягнення виконавчого збору.
Таким чином, з огляду на приписи п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VIII, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не мав жодних законних підстав для винесення відносно позивача постанови про стягнення виконавчого збору.
Окрім того, суд зауважує, що в означеній постанові державним виконавцем допущено описку в даті (зокрема, невірно зазначено рік), з 1 січня якого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено мінімальний розмір заробітної плати (4723 грн.), з якої виконавцем було розраховано суму виконавчого збору, що постановлено стягнути з боржника.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 07.12.2020, що винесена у виконавчому провадженні ВП №63839119 є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За приписами ч.1 ст.28 Закону №1404-VIII, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Виходячи з положень означеної норми, відповідач повинен був не пізніше ніж 08.12.2020 направити боржнику оскаржені постанови від 07.12.2020 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження №63839119.
Враховуючи докази, які надані відповідачем разом з клопотанням за вх. № 1389/21-ел від 26.01.2020 (копії реєстру та списку згрупованих рекомендованих направлень, що датовані 09.12.2020) встановлено, що відповідачем порушений строк надіслання означених документів виконавчого провадження, що визначений ч. 1 ст. 28 Закону №1404-VIII.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.12.2020 ВП № 63839119 є протиправною та прийнятою з порушенням правил підвідомчості, правові підстави для нарахування та стягнення з позивача як боржника у виконавчому провадженні №63839119 виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження відсутні.
За таких обставин, постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 07.12.2020 та про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 07.12.2020 ВП №63839119 є протиправними та підлягають скасуванню судом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
У відповідності до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 132, 139, 194, 242-246, 250 КАС України, суд,-
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 07.12.2020 ВП № 63839119.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 07.12.2020 ВП № 63839119.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 07.12.2020 ВП № 63839119.
Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Запорізького окружного адміністративного суду судові витрати з оплати судового збору у сумі 4205 (чотири тисячі двісті п`ять) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 КАС України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення суду складений 26.01.2021.

Суддя О.В. Царікова