Справа № 520/13015/2020
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 січня 2021 р. Справа № 520/13015/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом (з урахуванням змінених позовних вимог), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 28 від 12.06.2020 року відділу з питань перерахунків пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (), що міститься в Протоколі призначення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в частині визначення загального розміру стажу судді, що враховується для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 20 років та 2 дні та проценту пенсії в розмірі 50 відсотків;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо не переведення перерахунку стажу ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, що виявилось в неврахуванні до стажу: строку військової служби, половини строку навчання в юридичному вищому навчальному закладі, періоду роботи в органах прокуратури; та в не проведенні перерахунку розміру загального проценту щомісячного грошового утримання від заробітку, що підлягає виплаті ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5) визначити стаж ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що враховується для обчислення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці - тривалістю 33 роки 09 місяців 12 днів, включивши до стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): 16 років 5 місяців 26 днів перебування на посаді судді; 2 роки 5 місяців 1 день як половина строку навчання у вищому юридичному закладі; 2 роки 1 місяць 28 днів проходження військової служби; 12 років 8 місяців 17 днів роботи на посадах прокурорів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5) визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 76 відсотків суддівської винагороди;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5) здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 30.05.2020 року (з моменту призначення) та здійснити виплату недоплаченої суми грошових коштів з 30.05.2020 року однією сумою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці позивач звернувся до Київського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці, надавши необхідних пакет документів, а саме: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заява про призначення пенсії, паспорт, трудову книжку, військовий квиток, диплом про вищу освіту, довідку про заробітну плату, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.2020 року №05-62/529, довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.05.2020 року №04-33/94/2020, копію рішення Вищої Ради Правосуддя про звільнення судді з посади, наказ про відрахування судді зі штату Харківського апеляційного суду. Згідно з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача наданого Харківським апеляційним суд №05-62/529 від 29.05.2020 року зазначено наступне: з 21.04.1983 року по 17.06.1985 року - служба в лавах Радянської Армії (2 роки 1 місяць 27 днів); з 22.08.1985 року по 11.09.1991 року - помічник Харківської транспортної прокуратури (4 місяці); з 12.09.1991 року по 13.09.1992 року - помічник Основ`янської транспортної прокуратури (1 рік); з 14.09.1992 року по 28.10.1992 року - прокурор відділу з надзору за виконанням законів на транспорті Південної транспортної прокуратури (1 місяць 15 днів); з 21.04.1993 року по 25.11.1997 року - помічник, старший помічник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова (4 роки 7 місяців 5 днів); з 26.11.1997 року по 13.10.2002 року - в.о. заступника прокурора, заступник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова (4 роки 10 місяців 18 днів); з 14.10.2002 року по 02.06.2003 року - прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства Прокуратури Харківської області (6 місяців 29 днів); з 04.12.2003 року по 12.03.2007 року - суддя Нововодолазького районного суду Харківської області (3 роки 3 місяці 9 днів); з 13.03.2007 року по 30.10.2013 року - суддя Жовтневого районного суду м. Харкова (6 років 7 місяців 18 днів); з 31.10.2013 року по 01.10.2018 року - суддя Апеляційного суду Харківської області (4 роки 11 місяців 1 день); з 02.12.2018 року по 29.05.2020 року - суддя Харківського апеляційного суду (1 рік 7 місяців 28 днів); усього стаж роботи станом на 29.05.2020 року становить 30 років 8 місяців 13 днів. Однак при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання позивачу було нараховано лише 50 % заробітку судді. Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виправлення помилки, допущеної під час розрахунку періоду стажу, який враховується для обчислення довічного грошового утримання та зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці крім періоду роботи на посаді судді: період роботи в органах прокуратури, період перебування на строковій військовій службі та половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, та провести перерахунок пенсії з урахуванням наявного трудового стажу з моменту призначення. На вказане звернення Головне управління Пенсійного фонду України прийняло рішення про відмову у перерахунку розміру довічного грошового утримання. Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Суд зазначає, що дана адміністративна справа не належить до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження та має незначну складність.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями ст.ст. 258, 262 КАС України, якою унормовано що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову позивача від 10.11.2020 за вх.№01-26/87586/20 у справі №520/13015/2020 за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно наявної довідки в матеріалах справи складеної секретарем судового засідання від 30.12.2020 року, вбачається, що суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., перебував у щорічній відпустці з 31.12.2020 року по 16.01.2021 року.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 27.11.2020 року за вх.№01-26/93871/2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що відповідно до ст.137 "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республіках, що входили до його складу. Також зазначив, що застування ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці не передбачено. З огляду на зазначене листом Управління від 08.09.2020 року №7066-10100/ №18 від 20.03.2020 року ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

03.12.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов, у якому останній просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з записами у трудовій книжці позивач працював: з 21.04.1983 року по 17.06.1985 року - служба в лавах Радянської Армії; з 22.08.1985 року по 11.09.1991 року - помічник Харківської транспортної прокуратури; з 12.09.1991 року по 13.09.1992 року - помічник Основ`янської транспортної прокуратури; з 14.09.1992 року по 28.10.1992 року - прокурор відділу з надзору за виконанням законів на транспорті Південної транспортної прокуратури; з 21.04.1993 року по 25.11.1997 року - помічник, старший помічник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова; з 26.11.1997 року по 13.10.2002 року - в.о. заступника прокурора, заступник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова; з 14.10.2002 року по 02.06.2003 року - прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства Прокуратури Харківської області; з 04.12.2003 року по 12.03.2007 року - суддя Нововодолазького районного суду Харківської області; з 13.03.2007 року по 30.10.2013 року - суддя Жовтневого районного суду м. Харкова; з 31.10.2013 року по 01.10.2018 року - суддя Апеляційного суду Харківської області; з 02.12.2018 року по 29.05.2020 року - суддя Харківського апеляційного суду.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 28.05.2020 року №1601/0/15-20 позивача звільнено з посади судді Харківського апеляційного суду з зв`язку з поданням зави про відставку.

Наказом Харківського апеляційного суду від 29.05.2020 року №05-04/87-ос ОСОБА_1 , відраховано із штату Харківського апеляційного суду 29.05.2020 року, у зв`язку з поданням заяви про звільнення у відставку, відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 28.05.2020 року №1601/0/15-20.

29.05.2020 року Харківським апеляційним судом складено довідку №04-33/94/2020 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої розмір заробітної плати, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача склала - 236475,00 грн.

Відповідно до розрахунку стажу судді Харківського апеляційного суду від 29.05.2020 року №305-62/529, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 стаж роботи позивача становить 30 років 8 місяців 13 днів.

02.06.2020 року позивач звернувся до Київського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці, надавши необхідних пакет документів.

Рішенням №28 від 11.06.2020 року було призначено пенсію у розмірі 118237,50 грн. у розмірі 50% від заробітку, враховуючи страховий стаж (повний) -37 років 2 місяці 25 днів, стаж судді - 20 років 2 дні.

З метою здійснення перегляду розміру відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач 07.06.2020 року письмово звернувся із заявою про виправлення помилки, допущеної під час розрахунку періоду стажу, який враховується для обчислення довічного грошового утримання та з проханням зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці крім періоду роботи на посаді судді: період роботи в органах прокуратури, період перебування на строковій військовій службі та половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, та провести перерахунок пенсії з урахуванням наявного трудового стажу з моменту призначення.

На вказане звернення Головне управління Пенсійного фонду України листом від 08.09.2020 року №7066-10100/Ц-02/8-2000/20 повідомило про відмову у перерахунку розміру довічного грошового утримання.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на час призначення довічного грошового утримання), незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Позивач призначений на посаду судді Нововодолазького районного суду Харківської області 04.12.2003 року, тому при обчисленні стажу роботи на посаді судді слід керуватися положеннями нормативно-правового акту, що був чинним на момент її призначення на посаду судді - Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ.

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 по справі № 21-6664а15.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини другої статті 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VІІІ дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.06.2018 № 2447-VІІІ "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, частиною першою статті 7 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (чинного на момент обрання позивача на посаду судді) суддею може бути громадянин України, який має стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

З даного питання висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що внесенні до статті 137 Закону № 1402-VІІІ зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді (постанова від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18), висновки якої суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи позивач на посадах судді перебував: з 04.12.2003 року по 12.03.2007 року - суддя Нововодолазького районного суду Харківської області (3 роки 3 місяці 9 днів); з 13.03.2007 року по 30.10.2013 року - суддя Жовтневого районного суду м. Харкова (6 років 7 місяців 18 днів); з 31.10.2013 року по 01.10.2018 року - суддя Апеляційного суду Харківської області (4 роки 11 місяців 1 день); з 02.12.2018 року по 29.05.2020 року - суддя Харківського апеляційного суду (1 рік 7 місяців 28 днів).

Також позивач працював з 22.08.1985 року по 11.09.1991 року - помічник Харківської транспортної прокуратури (4 місяці); з 12.09.1991 року по 13.09.1992 року - помічник Основ`янської транспортної прокуратури (1 рік); з 14.09.1992 року по 28.10.1992 року - прокурор відділу з надзору за виконанням законів на транспорті Південної транспортної прокуратури (1 місяць 15 днів); з 21.04.1993 року по 25.11.1997 року - помічник, старший помічник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова (4 роки 7 місяців 5 днів); з 26.11.1997 року по 13.10.2002 року - в.о. заступника прокурора, заступник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова (4 роки 10 місяців 18 днів); з 14.10.2002 року по 02.06.2003 року - прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства Прокуратури Харківської області (6 місяців 29 днів).

Зважаючи на вказаний стаж роботи на посаді судді понад 10 років, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, серед іншого, має бути зараховано періоду навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (на даний час Національна юридична академія України ім. Я. Мудрого) з 01.09.1985 по 29.06.1990, тривалість стажу - 2 роки, 5 місяців, 1 день та період проходження строкової, а саме: з 21.04.1983 року по 17.06.1985 року - служба в лавах Радянської Армії (2 роки 1 місяць 27 днів).

Таким чином, загальний стаж роботи, який дає право позивачу на отримання довічного грошового утримання складає більше 33 років.

Отже позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення № 28 від 12.06.2020 року відділу з питань перерахунків пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (), що міститься в Протоколі призначення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в частині визначення загального розміру стажу судді, що враховується для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 20 років та 2 дні та проценту пенсії в розмірі 50 відсотків та визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо не переведення перерахунку стажу ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, що виявилось в неврахуванні до стажу: строку військової служби, половини строку навчання в юридичному вищому навчальному закладі, періоду роботи в органах прокуратури; та в не проведенні перерахунку розміру загального проценту щомісячного грошового утримання від заробітку, що підлягає виплаті ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5) визначити стаж ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що враховується для обчислення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці - тривалістю 33 роки 09 місяців 12 днів, включивши до стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): 16 років 5 місяців 26 днів перебування на посаді судді; 2 роки 5 місяців 1 день як половина строку навчання у вищому юридичному закладі; 2 роки 1 місяць 28 днів проходження військової служби; 12 років 8 місяців 17 днів роботи на посадах прокурорів та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5) визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 76 відсотків суддівської винагороди, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до пункту 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Також суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області зарахувати до стажу роботи періоди, що дають судді право на відставку, та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме: період служби в лавах Радянської Армії з 21.04.1983 року по 17.06.1985 року, тривалість стажу - 2 роки 1 місяць 27 днів; період навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (на даний час Національна юридична академія України ім. Я. Мудрого) з 01.09.1985 по 29.06.1990, тривалість стажу - 2 роки, 5 місяців, 1 день; період праці помічником Харківської транспортної прокуратури з 12.05.1991 року по 11.09.1991 року, тривалість стажу - 4 місяці; період праці помічником Основ`янської транспортної прокуратури з 12.09.1991 року по 13.09.1992 року, тривалість стажу - 1 рік; період праці прокурором відділу з надзору за виконанням законів на транспорті Південної транспортної прокуратури з 14.09.1992 року по 28.10.1992 року, тривалість стажу - 1 місяць 15 днів; період праці помічником, старшим помічником прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова з 21.04.1993 року по 25.11.1997 року, тривалість стажу - 4 роки 7 місяців 5 днів; період праці в.о. заступника прокурора, заступник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова з 26.11.1997 року по 13.10.2002 року, тривалість стажу - 4 роки 10 місяців 18 днів; період праці прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства Прокуратури Харківської області з 14.10.2002 року по 02.06.2003 року, тривалість стажу - 6 місяців 29 днів.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5) здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 30.05.2020 року (з моменту призначення), є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Разом з цим, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5) здійснити виплату недоплаченої суми грошових коштів з 30.05.2020 року однією сумою, не підлягає задоволенню оскільки спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі набрання чинності рішенням суду в межах даної справи, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці. Відповідно підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно ч.3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно вимог підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу .

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 гривень, тому 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу складає 840,80 грн.

Отже, за подання вказаного позову до суду, судовий збір становив 840,80 грн., як 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Позивачем було додано до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору в розмірі 4204,00 грн., що перевищує належну до сплату у встановлених порядку і розмірі суми судового збору за подання вказаного позову.

Тому, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, судовий збір виходячи з необхідної суми до сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., яка підлягала оплаті за подання вказаного позову.

Крім того, суд вважає необхідним повідомити позивача, що сплачений ним судовий збір в більшому розмірі, може бути йому повернутий у порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 28 від 12.06.2020 року відділу з питань перерахунків пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (), що міститься в Протоколі призначення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в частині визначення загального розміру стажу судді, що враховується для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 20 років та 2 дні та проценту пенсії в розмірі 50 відсотків.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо не переведення перерахунку стажу ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, що виявилось в неврахуванні до стажу: строку військової служби, половини строку навчання в юридичному вищому навчальному закладі, періоду роботи в органах прокуратури; та в не проведенні перерахунку розміру загального проценту щомісячного грошового утримання від заробітку, що підлягає виплаті ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди, що дають судді право на відставку, та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме: період служби в лавах Радянської Армії з 21.04.1983 року по 17.06.1985 року, тривалість стажу - 2 роки 1 місяць 27 днів; період навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (на даний час Національна юридична академія України ім. Я. Мудрого) з 01.09.1985 по 29.06.1990, тривалість стажу - 2 роки, 5 місяців, 1 день; період праці помічником Харківської транспортної прокуратури з 12.05.1991 року по 11.09.1991 року, тривалість стажу - 4 місяці; період праці помічником Основ`янської транспортної прокуратури з 12.09.1991 року по 13.09.1992 року, тривалість стажу - 1 рік; період праці прокурором відділу з надзору за виконанням законів на транспорті Південної транспортної прокуратури з 14.09.1992 року по 28.10.1992 року, тривалість стажу - 1 місяць 15 днів; період праці помічником, старшим помічником прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова з 21.04.1993 року по 25.11.1997 року, тривалість стажу - 4 роки 7 місяців 5 днів; період праці в.о. заступника прокурора, заступник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова з 26.11.1997 року по 13.10.2002 року, тривалість стажу - 4 роки 10 місяців 18 днів; період праці прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства Прокуратури Харківської області з 14.10.2002 року по 02.06.2003 року, тривалість стажу - 6 місяців 29 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5) здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 30.05.2020 року (з моменту призначення).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 25 січня 2021 року.

Суддя Ю. О. Супрун