Справа № 440/4366/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 р.Справа № 440/4366/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В.А.,

представника позивача - Захарова Т.Г.,

представника відповідача - Фоменка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року (суддя: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 19.03.2020 року) по справі № 440/4366/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області, третя особа: Новосанжарська селищна рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Новосанжарська селищна рада /далі - третя особа/ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 5-1624 від 23 травня 2019 року /а.с.25-26/.

Позов обґрунтований тим, що податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Полтавській області №5-1624 від 23 травня 2019 року позивачу визначено податкове зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у сумі 104576,57 грн. До розрахунку вказаного податкового зобов`язання відповідачем взято площу земельної ділянки у розмірі 9023 кв.м, встановлення якого жодним документом не підтверджується. До того ж позивач не є користувачем та власником цього розміру площі земельної ділянки. Позивач є власником нежитлових будівель (гаражу та майстерні за адресою: АДРЕСА_1 ) загальною площею 680,7 кв.м., а відтак має сплачувати земельний податок лише за відповідний розмір площі земельної ділянки, розташованої під такими нежитловими будівлями.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду, внесеною до протоколу судового засідання 11 лютого 2020 року, допущено заміну відповідача: Головного управління ДФС у Полтавській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області №5-1624 від 23 травня 2019 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 43142831) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1045,77 грн (одна тисяча сорок п`ять гривень сімдесят сім копійок).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неправильному та неповному дослідженні доказів і встановлення обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до договорів дарування від 03 грудня 2013 року та купівлі-продажу від 27 червня 2014 року позивач є власником частини нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак є платником земельного податку щодо земельної ділянки, розташованої під такими нежитловими будівлями, відповідно до положень статей 265, 269, 286 та 287 Податкового кодексу України. Від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради отримано листа №335/02-16 від 15 березня 2019 року, в якому наведений розрахунок земельного податку щодо земельної ділянки ОСОБА_1 , та на підставі такої інформації ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення № 5-1624 від 23 травня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель загальною площею 680,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: гаража літ.Ж-1 площею 434,8 кв.м та майстерні літ.Л-1 площею 245,9 кв.м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна /а.с. 64-72/, договором купівлі-продажу від 27 червня 2014 року, укладеним між ОСОБА_1 та Приватною виробничо-комерційною фірмою "Будавтохім" /а.с. 11-16/, та договором дарування від 03 грудня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с. 17-19/,

Відповідно до додатку 1 до рішення Новосанжарської селищної ради № 10 від 26 червня 2018 року "Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку на території Новосанжарської селищної ради на 2019 рік" /а.с.35-37/ за земельні ділянки, право користування на які не оформлено, встановлено земельний податок в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки землі.

Листом Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради №335/02-16 від 15 березня 2019 року /а.с.38-39/ повідомлено начальнику Новосанжарської ДПІ Полтавського управління ГУ ДФС у Полтавській області про перелік земельних ділянок, які знаходяться під нежитловою забудовою фізичних та юридичних осіб, зокрема про земельну ділянку загальною площею 9023 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 , про її грошову оцінку - 3485765,36 грн та суму земельного податку - 104572,96 грн, а також надано інформацію про середню вартість 1 кв.м в гривнях відповідно до нормативної грошової оцінки земельних ділянок на 2019 рік.

ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №5-1624 від 23 травня 2019 року /а.с. 8, 34/, яким відповідно до пункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб" за 2019 рік у сумі 104576,57 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення надіслано та вручено ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.34/

Не погодившись з прийняттям податкового повідомлення-рішення №5-1624 від 23 травня 2019 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом без належних правових підстав та без доведення факту користування позивачем площею земельної ділянки у розмірі 9023 кв. м визначений земельний податок на суму 104576,57 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Правовідносини з приводу справляння плати за землю у формі земельного податку унормовані Податковим кодексом України /у відповідних редакціях, далі - ПК України/.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.34, 14.1.72 - 14.1.74, 14.1.147 ПК України, земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами; плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно; землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з пунктом 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пунктами 271.1 та 272.2 статті 272 вказаного Кодексу встановлено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно із абзацами 1, 5-6 пункту 286.5 статті 286.5 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що фізична особа, у власності чи користуванні якої перебуває земельна ділянка, зобов`язана платити за таку земельну ділянку земельний податок у сумі, яка визначена контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні. При цьому базою оподаткування є нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації або площа земельної ділянки, нормативно грошова оцінка якої не проведена, а підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктами 287.1 та 287.6 статті 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Разом з цим, частина 1 ст. 377 ЦК України визначає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до частин першої та другої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З огляду на положення наведених норм, обов`язок зі сплати земельного податку виникає з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку чи права користування нею.

За таких обставин, не зважаючи на те, що за позивачем не зареєстровано право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (нежилого приміщення).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах, зокрема, від 19 листопада 2018 року у справі № 804/5370/17, від 24 січня 2019 року у справі № 826/7169/16, від 16 квітня 2020 року у справі № 804/6405/16, від 16 червня 2020 року у справі № 826/11166/16.

Варто зазначити, що обов`язок ОСОБА_3 як власника нежитлових будівель сплачувати земельний податок з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлений судом у справі № 816/1271/16 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення та підтверджений Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року, прийнятої у цій же справі (реєстраційний номер в ЄДРСР 82119181).

При цьому, позивач не заперечує свого обов`язку сплачувати земельний податок за відповідний розмір площі земельної ділянки, розташованої під нежитловими будівлями загальною площею 680,7 кв. м, проте наполягає на відсутності у неї обов`язку сплачувати земельний податок за земельну ділянку, розмір площі якої складає 9023 кв. м, посилаючись на відсутність жодного документа, який підтверджує встановлення такого розміру площі земельної ділянки, а також на відсутність даних в Державному земельному кадастрі стосовно розміру площі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами дослідження матеріалів адміністративної справи та вивчення доводів відповідача та третьої особи, судом встановлено, що підставою для висновку відповідача та третьої особи про фактичне користування позивачем площею земельної ділянки у розмірі саме 9023 кв. м стало рішення сорок першої сесії сьомого скликання Новосанжарської селищної ради від 10 листопада 2014 року, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 9023 кв.м./ т. 1 а.с. 133/.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято такий висновок контролюючого органу, оскільки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є тотожним наданню земельної ділянки у власність чи користування, а є лише однією із стадій процесу набуття особою права власності чи користування на земельну ділянку. Надання особі дозволу не означає, що їй надана у власність чи користування земельна ділянка, адже дозвіл на розроблення проекту землеустрою не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку. Так само отримання особою дозволу не свідчить про фактичне користування земельною ділянкою, на розроблення проекту землеустрою щодо якої отримано дозвіл.

Водночас, доказів передачі у власність або користування ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , площею 9023 кв.м. матеріали справи не містять.

Окрім цього, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 зверталася до Новосанжарської селищної ради з заявами про зменшення розміру площі земельної ділянки, стосовно якої нею отримано дозвіл, до 3456 кв.м. /т. 1 а.с.86-87/.

Разом з цим судом враховано, що у власності ОСОБА_1 перебуває не увесь комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , а лише його частина, тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 одноособово користується всією земельною ділянкою, розташованою під таким комплексом нежитлових будівель.

До того ж суду не надано ані доказів на підтвердження того, що розмір площі земельної ділянки, розташованої під усім комплексом нежитлових будівель, складає 9023 кв. м, ані доказів на підтвердження того, що лише позивач користується всім комплексом нежитлових будівель та/або земельною ділянкою, розташованою під таким комплексом, що унеможливлює нарахування позивачу земельного податку, виходячи з площі всієї земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Також у суду відсутні й відповідачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надані докази для встановлення того, в якій частці (розміру площі) земельна ділянка розташована під нежитловими будівлями, що належать на праві власності позивачу, та яка частка (розмір площі) земельної ділянки мала братися відповідачем при розрахунку земельного податку. Суд позбавлений можливості самостійно встановити ці обставини у ході розгляду адміністративної справи, оскільки такі обставини зобов`язаний встановлювати відповідач у ході прийняття рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючим органом без належних правових підстав та без доведення факту користування позивачем площею земельної ділянки у розмірі 9023 кв. м визначений земельний податок на суму 104576,57 грн.

Неправильне визначення відповідачем розміру площі земельної ділянки, з якої має нараховуватися земельний податок, вже само по собі є достатньою підставою для визнання податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області №5-1624 від 23 травня 2019 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року по справі № 440/4366/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 25.01.2021 року