Справа № 640/12519/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року м. Київ № 640/12519/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

при секретарі судових засідань Гарбуз К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві
провизнання протиправними дій та скасування податкових рішень

за участю представників:

- від позивача - Герасимчук Н.А.;

- від відповідача - Малогіна А.О.

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, у якому просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у місті Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до наказу від 15 листопада 2019 року №3309;

визнати протиправними та скасувати:

- рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 31 січня 2020 року № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким у зв`язку з порушенням вимог пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі пункту 7 статті 25 вказаного Закону застосовано штраф у розмірі 340,00 грн.;

- рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 31 січня 2020 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким у зв`язку з порушенням абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 34249,60 грн.;

- вимогу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 31 січня 2020 року №ф-42 у розмірі 141467,35 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2020 року № про збільшення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 832193,34 грн., з яких 665754,67 грн. за основним платежем та 166438,67 грн. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2020 року №, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2020 року №, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 69349,44 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2020 року №, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2020 №, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 671958, 75 грн., з яких 537567,00 за основним платежем та 134391,75 грн. за штрафними санкціями.

Заявлені вимоги мотивовані зокрема тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки останні винесені податковим органом за результатами податкової перевірки, під час проведення якої мали місце процесуальні порушення, що вплинули на висновки посадових осіб відповідача про виявлені даною перевіркою порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Натомість, у відзиві на адміністративний позов відповідач, заперечуючи проти доводів позивача зазначав, що податкова перевірка позивача була проведена у відповідності до приписів чинного законодавства, а наведені у позові обставини не спростовують висновки про виявлені перевіркою порушення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, у тому числі з мотивів, викладених у поданому відзиві.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 15 листопада 2019 року №3309, згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 78 Податкового кодексу України та пункту 2 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» посадовою особою контролюючого органу проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання правил нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 11 грудня 2019 року №773/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого встановлено порушення: - підпунктів 49.18.2, 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, підпункту 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України - не подано податкові декларації про майновий стан і доходи за ІІ квартал 2017 року, 2017 та 2018 роки; - пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України - не визначено податкове зобов`язання на доходи фізичних осіб на суму 665754,67 грн., у т.ч. по періодам: 2017 рік - 335862,31 грн., 2018 рік - 329892,36 грн.; - пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України - занижено та не сплачено військовий збір у сумі 55479,55 грн., у т.ч. по періодам: 2017 рік - 27988,52 грн., 2018 рік - 27491,03 грн.; - пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2018 роки подано не за встановленою формою; - абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску у розмірі 141467,35 грн., у т.ч. по періодам: 2017 рік - 59561,35 грн., 2018 рік - 81906,00 грн.; - пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, статті 187, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України - не визначено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 537567,00 грн., у т.ч. по періодам: серпень 2017 року - 28380,00 грн., вересень 2017 року - 126320,00 грн., жовтень 2017 року - 7820,00 грн., листопад 2017 року - 8500,00 грн., грудень 2017 року - 0,00 грн., січень 2018 року - 85458,00 грн., лютий 2018 року - 48299,00 грн., березень 2018 року - 67883,00 грн., квітень 2018 року - 28797,00 грн., травень 2018 року - 38895,00 грн., червень 2018 року - 61077,00 грн., липень 2018 року - 16223,00 грн., серпень 2018 року - 19915,00 грн., вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року - 0,00 грн.; - пунктів 44.1, 44.3 статті 44, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України - не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

Надалі, на підставі висновків акту від 11 грудня 2019 року №773/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 відповідачем відносно ФОП ОСОБА_1 винесено спірні рішення про застосування штрафних санкцій, податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу.

Зокрема, за змістом акту від 11 грудня 2019 року №773/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 перевіркою правильності визначення чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 , було встановлено його заниження на загальну суму 3698637,03 грн.

Такий висновок інспектора відповідача зроблено у зв`язку з ненаданням ФОП ОСОБА_1 документального підтвердження понесених витрат в охоплений податковою перевіркою період.

Відповідно, при здійсненні розрахунку суми донарахованих грошових зобов`язань ФОП ОСОБА_1 інспектором відповідача використано чистий оподатковуваний дохід позивача, який у 2017 році становив 1865901,71 грн., та у 2018 році - 1832735,32 грн.

Згідно викладеного в акті перевірки та пояснень у відзиві на адміністративний позов, повідомлення ГУ ДПС у м. Києві від 15 листопада 2019 року №12147/ФОП/26-15-42-03-27 та копія наказу від 15 листопада 2019 року №3309 про проведення податкової перевірки позивача направлялись ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на його податкову адресу, а отже контролюючим органом у відповідності до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України було дотримано встановлений порядок проведення податкової перевірки позивача.

Натомість, у своїх запереченнях позивачем наголошено на тому, що жодних документів про призначення та проведення податкової перевірки, а також документів, складених за її результатами він не отримував.

Так, позивачем зазначено, що лише в травні 2020 року після отримання смс-повідомлення від ПАТ «КБ «Приватбанк» про арешт банківських рахунків йому стало відомо про наявність податкового боргу.

В той же час, копію наказу та повідомлення про проведення податкової перевірки, а також документи, складені за її результатами, позивач отримав 26 травня 2020 року, а саме після отримання листа ГУ ДПС у м. Києві від 21 травня 2020 року у відповідь на адвокатський запит позивача від 13 травня 2020 року.

Позивачем вказано, що поштове відправлення з ідентифікатором Укрпошти №140, яким, відповідно до наданих ГУ ДПС у м. Києві матеріалів, ФОП ОСОБА_1 направлялись повідомлення та наказ на проведення перевірки від 15 листопада 2019 року, згідно трекінгу на веб-сайті Укрпошти повернулося на адресу податкового органу 17 грудня 2019 року за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, позивачем зауважено, що станом на дату початку перевірки (28 листопада 2019 року) у податкового органу не було жодних відомостей про вручення чи невручення ФОП ОСОБА_1 наказу та повідомлення про призначення і проведення податкової перевірки.

Власне, за доводами позивача необізнаність про проведення у відношенні нього податкової перевірки та, відповідно, неможливість надання необхідних документів, мало наслідком винесення відповідачем спірних податкових рішень, які є протиправними та підлягають скасуванню у судовому порядку.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Права контролюючих органів визначені статтею 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зокрема підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 даної статті передбачено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до абзацу першого, четвертого, шостого підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 Податкового кодексу України, зокрема, згідно її підпункту 78.1.4 пункту 78.1 документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

За пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 78.5 статті 78 Податкового кодексу України).

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (пункт 78.6 статті 78 Податкового кодексу України).

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу (пункт 78.7 статті 78 Податкового кодексу України).

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 78.8 статті 78 Податкового кодексу України).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені статтею 79 Податкового кодексу України.

Так, згідно абзацу першого пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно пункту 86.4 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі відмови платника податків або його представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

За абзацом першим, четвертим пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до пункту 86.10 статті 86 Податкового кодексу України, в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Згідно пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як вбачається із матеріалів справи, документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 проводилась з 28 листопада 2019 року по 04 грудня 2019 року (підпункт 1.1 пункту 1 описової частини акту від 11 грудня 2019 року №773/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 ).

При цьому, як вже зазначалось вище та що не заперечувалось відповідачем, відправлення з копією повідомлення та наказу про проведення перевірки повернулося на адресу податкового органу 17 грудня 2019 року за закінченням терміну зберігання.

Крім того, відповідачем зазначено про те, що акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 11 грудня 2019 року №773/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 також не було вручено позивачу, оскільки відповідне поштове відправлення повернулося на адресу податкового органу з відміткою про закінчення терміну зберігання.

У відзиві на позов відповідач із посиланням на пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України вказує на те, що наказ та повідомлення про проведення податкової перевірки позивача були належним чином вручені, оскільки останні надсилались на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, суд звертає увагу, що за згаданою вище нормою Закону документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

При цьому, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абзац шостий пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Отже, судом встановлено, що фактично станом на час ініціювання податкової перевірки позивача, а також під час та після її проведення, зокрема станом на дату складання акту перевірки, у податкового органу була відсутня інформація про обізнаність позивача про проведення у відношенні нього податкової перевірки контролюючим органом.

Також, суд звертає увагу на приписи пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, за якими документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Водночас, за пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до абзацу першого пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинній станом на дату складання акту перевірки) у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Так, у відповідності до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 15 листопада 2019 року №3309 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , остання була призначена, у тому числі на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Згідно вказаної норми Закону документальна позапланова перевірка здійснюється зокрема у разі виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Проте, матеріали справи не містять доказів на користь надіслання відповідного запиту на адресу позивача.

У постанові від 21 лютого 2020 року по справі №826/17123/18 (провадження №К/9901/25669/19) колегією суддів Верховного Суду висловлена правова позиція, згідно якої платник податків оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи раніше викладене, суд погоджується із зауваженнями позивача, що він не був належним чином повідомлений про проведення спірної податкової перевірки до її початку, що в свою чергу позбавило його можливості скористатись правом на оскарження ініціювання такої перевірки, а також можливості скористатись правом бути присутнім під час її проведення та подавати необхідні документи, пояснення, заперечення тощо.

Крім того, ненадання позивачем за незалежних від нього причин відповідних документів, безпосередньо пов`язаних з предметом спірної податкової перевірки, призвело до неврахування останніх під час її проведення посадовою особою відповідача і як наслідок - до необґрунтованих висновків про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, податкових зобов`язань та, відповідно, завищення витрат у перевіряємий період.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частин першої-третьої статті 73, частини першої статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд зазначає, що в якості доказів на користь заявлених позивачем вимог останнім надано суду докази щодо понесених витрат в охоплений податковою перевіркою період, що під час її проведення були безпідставно невраховані відповідачем та які не заперечуються і не спростовуються податковим органом в межах розгляду даної адміністративної справи.

За приписами частини першої, частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не виконав покладений на нього обов`язок та не довів суду належними і допустимими доказами правомірності проведеної у відношенні позивача податкової перевірки, а також обґрунтованості винесених за її результатами податкових рішень, що є свідченням наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у місті Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до наказу від 15 листопада 2019 року №3309.

Визнати протиправними та скасувати:

- рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 31 січня 2020 року № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким у зв`язку з порушенням вимог пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі пункту 7 статті 25 вказаного Закону застосовано штраф у розмірі 340,00 грн.;

- рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 31 січня 2020 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким у зв`язку з порушенням абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 34249,60 грн.;

- вимогу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 31 січня 2020 року №ф-42 у розмірі 141467,35 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2020 року № про збільшення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 832193,34 грн., з яких 665754,67 грн. за основним платежем та 166438,67 грн. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2020 року №, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2020 року №, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 69349,44 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2020 року №, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2020 №, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 671958, 75 грн., з яких 537567,00 за основним платежем та 134391,75 грн. за штрафними санкціями.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) понесені витрати у вигляді судового збору в розмірі 11350,80 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко

Повний текст рішення складено 26 січня 2021 року.