Справа № 440/5847/20
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5847/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Сендецькій В.О.

представника позивача - Грущанського В.О.,

представника відповідача - Масюк П.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фермерського господарства "Влад-Агро 2015" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2020 року Фермерське господарство "Влад-Агро 2015" (далі по тексту- ФГ "Влад-Агро 2015" / позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту ГУ ДПС у Полтавській області / відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № від 29 вересня 2020 року про застосування до Фермерського господарства "Влад-Агро 2015" штрафу у сумі 500 000,00 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області щодо тривалого (не своєчасного) розгляду заяви Фермерського господарства "Влад-Агро 2015" на отримання ліцензії на право зберігання пального для власних потреб від 06 квітня 2020 року;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо зазначення в ліцензії реєстраційний номер № 2001109 дати реєстрації 22 квітня 2020 року замість 06 квітня 2020 року (дати подання заяви), а також терміну дії з 24 квітня 2020 року по 24 квітня 2025 року замість вірного 06 квітня 2020 року по 06 квітня 2025 року та зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області надати Фермерському господарству "Влад-Агро 2015" ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) із зазначенням відповідних дат.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що виконав усі необхідні та достатні дії для отримання ліцензії на зберігання пального. Стверджував, що із заявою про видачу ліцензії на зберігання пального звернувся до ГУ ДПС у Полтавській області ще до поставки такого пального. При цьому на законодавчому рівні не врегульовано порядок видачі та початку дії ліцензії. Відсутність такого регулювання, призводить до можливості зловживання відповідачем часом видачі такої ліцензії, а також часом набрання чинності відповідної ліцензії з моменту її видачі. У зв`язку із виконанням усіх необхідних умов для отримання ліцензії та її подальше отримання свідчить про відсутність підстав для накладення штрафу в розмірі 500 000 грн, оскільки у позивача відсутній умисел на придбання та зберігання пального без відповідної ліцензії. Крім того, придбання пального пов`язано із виробничою необхідністю в діяльності ФГ "Влад-Агро 2015".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

10 грудня 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ДПС у Полтавській області на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на правомірність оскаржуваного рішення та дій під час видачі ліцензії. Стверджував, що перевірка ФГ "Влад-Агро 2015" проведена у відповідності до вимог Податкового кодексу України, а податкове повідомлення-рішення складене за результатами такої перевірки у строки встановлені статтею 86 Податкового кодексу України (а.с. 63-66).

26 січня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Полтавській області про заміну відповідача - ГУ ДПС у Полтавській області () на ГУ ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192).

За результатами розгляду вищевказаного клопотання протокольною ухвалою суду останнє задоволено.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ФГ "Влад-Агро 2015" () зареєстровано як юридична особа 02 жовтня 2015 року, номер запису 0000600 (а.с. 12-15).

Видами діяльності ФГ "Влад-Агро 2015" є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

06 квітня 2020 року ФГ "Влад-Агро 2015" звернулося до ГУ ДПС у Полтавській області із заявою щодо видачі ліцензії на право зберігання пального (а.с. 28).

Вищевказане також підтверджується відповідачем у відзиві на позов.

22 квітня 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області зареєстровано Ліцензію, яка дає право ФГ "Влад-Агро 2015" зберігати пальне (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), з терміном дії з 24 квітня 2020 року по 24 квітня 2025 року (а.с. 30).

У подальшому ГУ ДПС у Полтавській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із змінами і доповненнями) та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво та обіг пального в Україні проведено фактичну перевірку ФГ "Влад-Агро 2015".

За результатами перевірки ГУ ДПС у Полтавській області 31 серпня 2020 року складено Акт № 0274/16/31/РРО/40045068 (а.с. 18-24), за висновками якого встановлено порушення ФГ "Влад-Агро 2015", зокрема, частини першої статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із змінами та доповненнями), а саме: зберігання пального в період з 11 квітня 2020 року по 23 квітня 2020 року включно в місці, на яке не отримувалась відповідна ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

На підставі висновків Акту № 0274/16/31/РРО/40045068 від 31 серпня 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області 29 вересня 2020 року складено податкове повідомлення-рішення № , яким до ФГ "Влад-Агро 2015", на підставі абзацу 8 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", застосовано штраф у розмірі 500 000 грн (а.с. 26).

Позивач не погоджуючись із правомірністю дій ГУ ДПС у Полтавській області під час видачі ліцензії та застосуванням штрафу, звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків, у зв`язку з чим суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що контролюючим органом на адресу платника податків не направлено наказ та направлення на проведення перевірки.

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" встановлено, що зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Під місцем зберігання пального у силу статті 1 названого Закону розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, а власне зберіганням пального згаданий Закон визначає діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Водночас згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність рішення податкового органу про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за зберігання пального без отримання на це відповідної ліцензії.

Суд враховує, що за результатами фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області встановлено порушення позивачем вимог частини першої статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" щодо зберігання пального у період з 11 квітня 2020 року по 23 квітня 2020 року включно у місці, на яке не отримано ліцензію на право зберігання пального.

Так, перевіркою встановлено, що на підставі видаткової накладної від 11 квітня 2020 року № РН-11/04-5 ТОВ "Екон Трейд" отримало 12 900 л палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО, 3, III, яке у кількості 10 000 л розвантажено в резервуар ФГ "Влад-Агро 2015", дизельне паливо у кількості 2 900 л, згідно договору позики від 11 квітня 2020 року № 11/04-20 передано ФОП ОСОБА_1 для зберігання, який на час отримання пального має власний зареєстрований резервуар та ліцензію на право зберігання пального (а.с. 76-80).

При розгляді справи суд враховує, що ФГ "Влад-Агро 2015" 06 квітня 2020 року подано до Головного управління ДПС у Полтавській області заяву щодо отримання ліцензії на право зберігання пального, що не спростовано відповідачем.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області 22 квітня 2020 року видано ФГ "Влад-Агро 2015" ліцензію з реєстраційним номером 2001109 на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) терміном дії з 24 квітня 2020 року по 24 квітня 2025 року.

Суд зауважує, що позивач своєчасно вжив дії щодо звернення до контролюючого органу з приводу отримання ліцензії на право зберігання пального та отримав таку ліцензію, тобто ГУ ДПС у Полтавській області погодило право ФГ "Влад-Агро 2015" на зберігання пального.

На переконання суду, навіть за умов вивантаження пального у ємності для його зберігання ФГ "Влад-Агро 2015" 11 квітня 2020 року, факт зберігання пального упродовж тринадцяти днів з 11 по 24 квітня 2020 року, на переконання суду, не є достатньою та необхідною підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій, розмір яких становить півмільйона гривень.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що прийняття рішень, вчинення дій повинно здійснюватися пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Принцип пропорційності зокрема передбачає, що:

- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;

- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;

- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;

- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш "шкідливі" засоби.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від от 6 лютого 2001 року (заява № 41205/98) по справі "Tammer v. Estonia" підкреслив, що "в межах своєї наглядової юрисдикції Суд повинен розглянути оскаржуване втручання у світлі всієї справи… Зокрема, Суд має визначити, чи було втручання у цій справі "пропорційним правомірній меті" та чи були підстави, наведені державними органами влади на виправдання даного втручання, "відповідними й достатніми".

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Суд звертає увагу, що ГУ ДПС у Полтавській області прийняло оскаржуване рішення від 29 вересня 2020 року № , згідно з яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) у загальному розмірі 500 000 грн.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню принцип пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, оскільки розмір штрафних санкцій є надмірним за порушення, яке не змогло, у тому проміжку часу, призвести до порушення публічного інтересу в розмірах співмірних застосованій санкції.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі Khristov v. Ukraine (заява №24465/04) наголошував на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (рішення у справі Brumarescu v. Romania).

У контексті даної справи отримання ліцензії на право зберігання пального не змінило самої суті наявності в особи на зберіганні пального, на відміну, як наприклад, отримання ліцензії на право реалізації пального.

При цьому суд вкотре акцентує увагу на тому, що позивач завчасно вжив заходів щодо отримання ліцензії на зберігання пального.

Також суд враховує, що позивач є сільськогосподарським підприємством, діяльність якого пов`язана з обробітком сільськогосподарських земель, що потребує залучення значної кількості сільськогосподарської техніки та як наслідок, витрачання пального, а зберігання пального без ліцензії мало місце щонайбільше упродовж двох тижнів та у період весняно-польових робіт.

За вищевикладених обставин, суд не може погодитися з правомірністю податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 29 вересня 2020 року № , а тому вважає за необхідне визнати його протиправним та скасувати.

Щодо позовних вимог ФГ "Влад-Агро 2015" про визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області щодо тривалого (не своєчасного) розгляду заяви ФГ "Влад-Агро 2015" на отримання ліцензії на право зберігання пального для власних потреб від 06 квітня 2020 року та визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо зазначення в ліцензії реєстраційний номер № 2001109 дати реєстрації 22 квітня 2020 року замість 06 квітня 2020 року (дати подання заяви), а також терміну дії з 24 квітня 2020 року по 24 квітня 2025 року замість вірного 06 квітня 2020 року по 06 квітня 2025 року та зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області надати ФГ "Влад-Агро 2015" ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) із зазначенням відповідних дат, суд зазначає наступне.

Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" імпорт, експорт алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Згідно із частиною дев`ятою статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Частиною сорок шостою статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" встановлено, що ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Враховуючи, що ФГ "Влад-Агро 2015" заяву про видачу ліцензії на право зберігання пального подано до ГУ ДПС у Полтавській області 06 квітня 2020 року, а ліцензію видано 22 квітня 2020 року, суд приходить до висновку, що відповідачем не допущено бездіяльність під час розгляду заяви позивача.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо зазначення в ліцензії дати реєстрації 22 квітня 2020 року замість 06 квітня 2020 року (дати подання заяви), а також терміну дії з 24 квітня 2020 року по 24 квітня 2025 року замість вірного 06 квітня 2020 року по 06 квітня 2025 року та зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області надати ФГ "Влад-Агро 2015" ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) із зазначенням відповідних дат, з огляду на відсутність законодавчого закріпленої вимоги вказувати у ліцензії дату її реєстрації датою подання заяви про видачу такої ліцензії.

Враховуючи вищевикладене позов ФГ "Влад-Агро 2015" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що ФГ "Влад-Агро 2015" за скасування податкового повідомлення-рішення від 29 вересня 2020 року № сплачено 7 500 грн, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області 7 500 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Фермерського господарства "Влад-Агро 2015" (, вул. Тельмана, 20, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400) до Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) про визнання бездіяльності протиправною та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № від 29 вересня 2020 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192) на користь Фермерського господарства "Влад-Агро 2015" () судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 500 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27 січня 2021 року.

Суддя С.О. Удовіченко