Справа № 420/4736/19
Суддя: Мишко В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 420/4736/19

Номер провадження 2-а/495/44/2020

14 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 495/4736/19

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

про скасування постанови про накладення штрафу, постанови про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В:

09.08.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі по тексту відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу, постанови про стягнення виконавчого збору (а.с.5-10).

Так, позивач просить суд:

- скасувати постанову від 06.05.2019 року ВП № 55675824, винесену відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про накладення штрафу на Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області в розмірі 10 200 грн.;

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.05.2019 року ВП № 55675824 про стягнення виконавчого збору в розмірі 16 692 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2020 року прийнято до розгляду справу № 420/4736/19 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови про накладення штрафу, постанови про стягнення виконавчого збору. По справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.128-130).

19.09.2019 року представником відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області подано відзив на адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області, згідно якого представником відповідача зазначено, що позивачем не виконується рішення суду у повному обсязі та позивач, який є боржником ухиляється від його виконання. Державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ПФУ у розмірі 5 100 грн. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Таким чином представник відповідача зазначає, що державний виконавець діяв в чітких рамках, визначених законом. Просив в задоволенні адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 55675824 від 06.05.2019 року відмовити у повному обсязі.

30.04.2020 року представником позивача Головного управління Пенсійного фонду України подано відповідь на відзив на адміністративний позов, згідно якого представником позивача зазначено, що для прийняття рішення щодо застосування штрафу, передбаченого ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен встановити два факти, а саме те, що судове рішення не виконано та, що судове рішення не виконано без поважних причин. Проте, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про накладення штрафу відсутні обгрунтування прийнятого державним виконавцем рішення щодо невиконання боржником судового рішення без поважних причин, в постанові лише зазначено, що на теперішній час вимоги виконавчого листа у повному обсязі не виконані. Між тим, державному виконавцю були відомі поважні причини, за яких управління не мало можливості виконати постанову суду в повному обсязі шляхом виплати, оскільки управлінням після відкриття виконавчого провадження було повідомлено державного виконавця письмово листом за № 1581/03 від 21.02.2018 року.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.09.2011 року зобов`язано управління перерахувати, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 26.02.2010 року по 25.08.2011 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано управління здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 з 01.06.2011 року по 22.07.2011 року державної та додаткової пенсії, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру державної пенсії у вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Однак, управлінням рішення суду в частині проведення перерахунку та нарахування суми доплати пенсії виконано в повному обсязі, а саме згідно протоколу індивідуального перерахунку від 06.07.2017 року нарахована доплата ОСОБА_1 в сумі 9766,02 грн., за період з 01.06.2011 року по 22.07.2011 року. Сума доплати була включена в додаткову відомість № 1 від 10.07.2017 року, виплата за якою буде проведена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Враховуючи, що державним бюджетом у 2011 році та в подальшому не передбачалось видатків на фінансування пенсійних виплат, що призначені на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за рішенням судів, в управлінні відсутні фінансові можливості для виплати нарахованої за рішенням суду суми пенсії. Просив врахувати наведене під час прийняття рішення по справі.

Представник позивача ГУ ПФУ України Одеської області, в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача Управління ДВС в судове засідання також не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно із ч.1, 3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.5 ст.205 КАС України).

Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що представник відповідача подав відзив на адміністративний позов, а представник позивача подав відповідь на відзив, суд вважає за можливе і необхідне, розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши адміністративний позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступників висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, до Білгород-Дністровського об`єднання управління Пенсійного фонду України Одеської області з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшли постанови від 06.05.2019 ВП № 55675824, винесені головним державним виконавцем примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про накладення штрафу на управління в розмірі 10 200 грн. за невиконання вимог виконавчого листа №2-а-3162/11, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 05.07.2017 року та про стягнення виконавчого збору 16 692 грн.

Вищевказані постанови управління отримало 13.05.2019 року та 15.05.2019 року, що підтверджується штампом на супровідних листах від 06.05.2019 року.

За твердження позивача, незаконне стягнення з управління штрафу та виконавчого збору може заподіяти шкоди, правам та інтересам не лише управління, але й правам , свободам та інтересам пенсіонерів, які отримують пенсії. Зокрема, можливий арешт рахунків управління, відкритих в Ощадному банку та рахунків органів Казначейства, а також зупинення руху коштів, призначених на виплату пенсій.

Позивач вважає вищевказані постанови про накладення штрафу незаконними та необґрунтованими з наступних підстав:

04.12.2018 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області була винесена ВП № 55675824 від 04.12.2018 року про накладення штрафу на управління в розмірі 5 100 грн. за невиконання вимог виконавчого листа №2-а-3162/11, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 05.07.2017 року.

Незважаючи на те, що вищевказана постанова ВП № 55675824 від 04.12.2018 року про накладення штрафу була оскаржена до суду шляхом подання, винесено ухвалу про відкриття п провадження по справі № 495/11432/18, державним виконавцем незаконно, в порушення вимог України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення на управління в подвійному розмірі.

Відповідно до вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, для прийняття рішення щодо застосування штрафу, передбаченого ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець повинен встановити наступні факт, а саме, що судове рішення не виконано та те, що судове рішення не виконано без поважних на те причин.

Однак, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про накладення штрафу обґрунтування прийнятого державним виконавцем рішення щодо невиконання боржником рішення без поважних на те причин, в постанові лише зазначено, що на теперішній час вимоги виконавчого листа у повному обсязі не виконані

Між тим, як вказує позивач, державному виконавцю були відомі причини, за яких управління не мало можливості виконати постанову суду в повному обсязі шляхом виплати, оскільки управлінням після відкриття виконавчого провадження було повідомлено державного виконавця письмово листом за № 1581/03 від 21.02.2018 року.

У відповідача відсутнє будь-яке невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк, винесену постанову про накладення штрафу позивач вважає незаконною та такою, що порушує вимоги ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, позивач вказує, що постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.09.2011 року по справі № 2-а-3162/2011 зобов`язано управління перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 26.02.2010 року по 25.08.2011 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013 року рішення суду першої інстанції сксовано, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобовязано управління здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 з 01.06.2011 року по 22.07.2011 року державної та додаткової пенсії, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру державної пенсії у вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Однак, управлінням рішення суду в частині проведення перерахунку та нарахування суми доплати пенсії виконано в повному обсязі, а саме згідно протоколу індивідуального перерахунку від 06.07.2017 року нарахована доплата ОСОБА_1 в сумі 9766,02 грн., за період з 01.06.2011 року по 22.07.2011 року. Сума доплати була включена в додаткову відомість № 1 від 10.07.2017 року, виплата за якою буде проведена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Враховуючи, що державним бюджетом у 2011 році та в подальшому е передбачалось видатків на фінансування пенсійних виплат, що призначені на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за рішенням судів, в управлінні відсутні фінансові можливості для виплати нарахованої за рішенням суду суми пенсії. Просив врахувати наведене під час прийняття рішення по справі.

Пенсійний фонд України за рахунок коштів Державного бюджету України реалізує програму КПКВК 2506020 «Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами», згідно з якою Пенсійному фонду, бюджетні асигнування для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством.

Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України.

Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

Враховуючи те, що управління є державною установою, кошти повинні витрачатись відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, позивач зауважує, що існує очевидна небезпека стягнення з управління коштів, що призведе до неможливості повернення цих коштів у разі визначання судом спірної постанови протиправної та спричинить заподіяння значної шкоди правам та інтересам не лише управління, а і правам, свободам та інтересам пенсіонерів, які отримують пенсії.

Виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013 року по справі №2-а-3162/11/1505 підпадає під дію вищевказаного порядку та виплата повинна здійснюватись через органи державної казначейської служби в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Нараховані ОСОБА_1 кошти є майном в розумінні статті першої протоколу до Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод, а право грошової вимоги проти держави про виплату коштів в порядку соціального забезпечення і соціального страхування неодноразово визнавалося майном у практиці Європейського суду з прав людини.

Оскільки, виконавчий лист № 2-а-3162/11 від 05.07.2017 року зобов`язує боржника вчинити дії щодо майна стягувача (виплатити), то в даному випадку підлягають застосуванню положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 03.09.2014 № 440, дія Порядку поширюється на рішення судів, які видані або ухвалені до 01.01.2013 року, у тому числі які були змінені рішеннями апеляційної касаційного суду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». виконавчий збір не стягується.

Відповідно до вимог ст. 160 КАС України, управління письмово підтверджує, щ провадженні судів України немає справ зі спору між управлінням та Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про і самий предмет та з тих самих підстав, з яких подано даний адміністративний позов.

Дані обставини і стали підставою для звернення позивачки з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Згідно із ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно із ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відмова від права на звернення до суду є недійсною. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Разом з цим згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ці обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного приз встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п.п 20, 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків з бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 13.12.2010 року про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскаржень рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при розгляді справ і оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби суди повинні керуватись положеннями Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних людини міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кодексу адміністративного судочинства України, законами України від 24 березня 1998 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат про що зазначено в рішенні суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії- від 12.10.2014. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконав стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Однак, п. З ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Так, встановлено, що позивачем рішення суду в частині проведення перерахунку та нарахування суми доплати пенсії виконано в повному обсязі, а саме згідно протоколу індивідуального перерахунку від 06.07.2017 року нарахована доплата ОСОБА_1 в сумі 9766,02 грн., за період з 01.06.2011 року по 22.07.2011 року. Сума доплати була включена в додаткову відомість № 1 від 10.07.2017 року, виплата за якою буде проведена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Враховуючи, що державним бюджетом у 2011 році та в подальшому не передбачалось видатків на фінансування пенсійних виплат, що призначені на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за рішенням судів, в управлінні відсутні фінансові можливості для виплати нарахованої за рішенням суду суми пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови про накладення штрафу, постанови про стягнення виконавчого збору, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 19, 20, 47, 159-161, 242, 287, 294 Кодексу адміністративного судочинства України суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови про накладення штрафу, постанови про стягнення виконавчого збору задовольнити.

Скасувати постанову від 06.05.2019 року ВП № 55675824, винесену відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про накладення штрафу на Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області в розмірі 10 200 грн.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.05.2019 року ВП № 55675824 про стягнення виконавчого збору в розмірі 16 692 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст.287 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя В.В. Мишко