Справа № 440/7112/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7112/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) та Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) /далі - відповідач-1/ про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) №187384 від 03 листопада 2020 року /а.с.1-10/.

Позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №187384 від 03 листопада 2020 року підлягає скасуванню як протиправна, оскільки відповідно до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладається саме на автомобільного перевізника, тоді як позивач не є автомобільним перевізником та не використовує у господарській діяльності автомобіль марки RENAULT PREMIUM 385 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) та спеціалізований причіп марки МАЗ 939740 (державний номерний знак НОМЕР_2 ), а вказаний автомобіль із причіпом перебуває у володінні ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР». На думку позивача, порушником в оскаржуваній постанові має бути зазначено ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР», так як саме це товариство значиться автомобільним перевізником в товарно-транспортній накладній №ПА0200301 від 16 вересня 2020 року, на яку є посилання в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №239877 від 16 вересня 2020 року, складеного Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Полтавська область).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеку) /далі - відповідач-2, Укртрансбезпека/, витребувано докази.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач-1 не скористався.

Відповідач-2 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 27-33/ зазначив, що 16 вересня 2020 року під час проведення рейдової перевірки інспекторами Укртрансбезпеки був перевірений транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM 385 (державний номерний знак НОМЕР_1 ), який належить позивачу, та виявлено перевищення нормативних вагових параметрів, а саме: навантаження на одиничну вісь транспортного засобу 12,12 т при допустимих 11 т, навантаження на здвоєну вісь - 19,94 т, при допустимих 16 т. Водій вказаного транспортного засобу зі змістом акту перевірки №239877 від 16 вересня 2020 року ознайомлений та надав пояснення, де підтвердив свій маршрут руху та перевізника ОСОБА_1 . Згідно пред`явленої товарно-транспортної накладної автомобільним перевізником, замовником, вантажоперевізником вказано різних осіб, а інших документів, в тому числі тимчасового реєстраційного талону, договору оренди, водієм не було надано та не подано на розгляд справи.

У відповіді на відзив /а.с.60-64/ позивач зазначив, що доводи відповідача-2 є безпідставними, оскільки товарно-транспортна накладна містить пряму вказівку на автомобільного перевізника, яким є ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР», а тому відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідно до абзацу першого частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" покладається саме на такого автомобільного перевізника.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 /а.с.17/ ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки RENAULT моделі PREMIUM 385, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску - 1997, дата реєстрації - 22 серпня 2019 року.

Згідно з Товарно-транспортною накладною №ПА0200301 від 16 вересня 2020 року /а.с.14/ автомобільний перевізник, ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР», здійснювало перевезення вантажу (насіння соняшнику) на автомобілі марки РЕНО (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з напівпричепом НОМЕР_2 з пункту навантаження: АДРЕСА_2, в пункт розвантаження: АДРЕСА_3, водій - ОСОБА_2 посвідчення НОМЕР_4 .

На підставі направлення на рейдову перевірку Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області №009878 від 14 вересня 2020 року /а.с.38/ та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області у період з 12 вересня 2020 року по 18 вересня 2020 року, затвердженого 12 вересня 2020 року заступником начальника Управління Кукуленком О. /а.с.39/, головним спеціалістом ВОК та нагляду на вантажному транспорті Дудичем В.П. та старшим державним інспектором ВОК та нагляду на вантажному транспорті Зотовим Р. 16 вересня 2020 року о 02 год 21 хв проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_5 , та причіпу МАЗ 969740, державний номерний знак НОМЕР_2 .

За результатами перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складено акт № 239877 від 16 травня 2020 року /а.с.35/, в якому зафіксовано, що 16 вересня 2020 року о 02 год 21 хв на ділянці дороги м-12 Стрий-Кіровоград-Знам`янка+724 км проведено перевірку транспортного засобу RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , та напівпричіп МАЗ 969740, державний номерний знак НОМЕР_2 , водій - ОСОБА_2 (документ, що посвідчує особу водія - серії НОМЕР_4 від 25 червня 2011 року), згідно ТТН №ПА02000301 від 16 вересня 2020 року. Під час перевірки виявлено порушення, за яке відповідальність передбачено абзацом 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Водій ОСОБА_2 у письмових поясненнях в акті перевірки зазначив, що «ознайомлений, перевізник ОСОБА_1 , їду з с. Витязівка до м.Кропивницького».

Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт вих. №60833/33/24-20 від 19 жовтня 2020 року /а.с.36/, в якому зазначено дату, час та місце розгляду справи (у приміщенні Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області з 10:00 год до 12:00 03 листопада 2020 року), надіслано Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області на адресу ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням №422 від 20 жовтня 2020 року та вручено адресату - 23 жовтня 2020 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №4032, фіскальним чеком від 20 жовтня 2020 року /а.с. 37/ та інформацією відстеження посилок із сайту Укрпошти /а.с.70/.

03 листопада 2020 року в.о. заступника начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки - начальника ВДК за безпекою на транспорті у Полтавській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №187384 /а.с. 34/, якою до ОСОБА_1 на підставі абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 грн за допущення 16 вересня 2020 року на території Кіровоградської області перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу на транспортному засобі RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Примірник вказаної постанови разом із супровідним листом Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) №86615/33/24-20 від 05 листопада 2020 року /а.с.40/ надісланий ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням №780 та вручений адресату 09 листопада 2020 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №4267, фіскальним чеком від 06 листопада 2020 року /а.с.41/ та інформацією відстеження посилок із сайту Укрпошти /а.с. 71/.

Не погодившись із прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №187384 від 03 листопада 2020 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05 квітня 2001 року /далі - Закон №2344-III/.

Відповідно до положень статті 6 Закону №2344-III загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті /далі - Порядок №1567/, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку №1567 встановлено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11 лютого 2015 року /далі - Положення №103/, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно Додатку 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року № 196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" вирішено погодитися з пропозицією Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Так, у Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 3 березня 2020 року № 196-р передбачено утворення територіального органу Укртрансбезпеки - Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, внаслідок реорганізації шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Сумській області.

Отже, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, а також у подальшому Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, є територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, які уповноважені здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Так, відповідно до абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 5 квітня 2001 року /далі - Закон № 2344-III/ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту); водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону № 2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є: установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки; визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Частинами першою, другою та четвертою статті 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до положень частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" від 14 жовтня 2014 року №363 /далі - Правила перевезення №363/ на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Відповідно до пунктів 2.5 та 2.7 Правил перевезення №363 за способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними, а в залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні). За цими правилами здійснюються перевезення вантажів, маса і габарити яких в транспортному положенні разом з транспортним засобом не перевищують обмеження, що встановлені Правилами дорожнього руху України.

Згідно з пунктом 27.1 Правил перевезення № 363 великовагові і великогабаритні вантажі при вантаженні, перевезенні та розвантаженні потребують не тільки додержання підвищеної обережності, застосування спеціальних пристроїв і кріплення, а також відповідних умов на маршруті перевезення і спеціальних узгоджень та дозволів.

Перевезення цієї категорії вантажів автомобільними транспортними засобами здійснюється з особливостями, встановленими Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30.

Відповідно до пунктів 2-4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 /далі - Правила № 30/, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року /далі - Правила дорожнього рух у№1306/, передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідальність, передбачену частиною першою статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", несуть автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення вантажів та на яких статтями 34 та 48 вказаного Закону покладено обов`язок щодо виконання вимог законодавства у сфері перевезення вантажів, в тому числі щодо перевезення вантажів з дотриманням габаритних та/або вагових обмежень.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складено акт №239877 від 16 вересня 2020 року, в якому зафіксовано, що 16 вересня 2020 року транспортним засобом RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , з напівпричепом МАЗ 969740, державний номерний знак НОМЕР_2 , водій - ОСОБА_2 (документ, що посвідчує особу водія - серії НОМЕР_4 від 25 червня 2011 року), здійснюється перевезення вантажу згідно ТТН №ПА0200301 від 16 вересня 2020 року.

Дослідивши товарно-транспортну накладну №ПА0200301 від 16 вересня 2020 року /а.с. 14/, судом встановлено, що автомобільним перевізником вантажу (насіння соняшнику) є ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР».

Отже, саме ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР» здійснювало перевезення на автомобілі марки RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_1 з пункту навантаження: АДРЕСА_2 в пункт розвантаження: АДРЕСА_3.

Таким чином, автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" під час здійснення перевезень за маршрутами с.Витязівка-м. Кропивницький 16 вересня 2020 року є ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР», а не позивач, про що свідчить запис в товарно-транспортній накладній №ПА0200301 від 16 вересня 2020 року у графі "Автомобільний перевізник".

Суд зауважує, що посилання на зазначену товарно-транспортну накладну в акті проведення перевірки №239877 від 16 вересня 2020 року вказує на те, що така ТТН пред`являлася водієм під час перевірки та відповідачі мали можливість достеменно встановити особу автомобільного перевізника.

Посилання відповідача-1 на письмові пояснення водія ОСОБА_2 суд відхиляє як неспроможне, оскільки таке пояснення спростовується матеріалами перевірки та наявними в матеріалах справи документами.

Отже, у ході судового розгляду справи відповідачами, які є суб`єктами владних повноважень, всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Перевіривши обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, суд, керуючись пунктом 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) №187384 від 03 листопада 2020 року.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 25 листопада 2020 року /а.с.19/.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) (вул. Європейська, буд. 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008) та Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (просп. Перемоги, буд.14, м. Київ, 01135, ідентифікаційний код 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) №187384 від 03 листопада 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (просп. Перемоги, буд.14, м. Київ, 01135, ідентифікаційний код 39816845) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк