Справа № 160/119/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2021 року Справа № 160/119/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
04 січня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи, зазначених у довідках № 06/2-188 від 28.03.2014 р., № 06/2-189 від 28.03.2014 р., виданих Відокремленим підрозділом «Управління допоміжного виробництва» Державного підприємства «Торезантрацит» (архівним відділом);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 02.09.2019 р. (дати виникнення права на призначення пенсії), зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи на шахті «Червона зірка», відповідно до пільгових (уточнюючих) архівних довідок № 06/2-188 від 28.03.2014 р., № 06/2-189 від 28.03.2014 р., виданих Відокремленим підрозділом «Управління допоміжного виробництва» Державного підприємства «Торезантрацит» (архівним відділом).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 р. відкрито спрощене провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд без виклику сторін.
21.01.2021 р. відповідачем надано письмовий відзив на адміністративний позов. Відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. При зверненні за призначенням пенсії позивачем було надано архівні довідки, видані Відокремленим підрозділом «Управління допоміжного виробництва» Державного підприємства «Торезантрацит» (архівним відділом) за періоди роботи з 26.06.1986 р. по 20.05.1987 р. на посаді електрослюсаря по ремонту устаткування, з 03.07.1989 р. по 28.02.1993 р. на посаді підземного електрослюсаря. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 595 з 01.12.2014 р. на територіях, які тимчасово не контролюються Українською владою, органи державної влади не функціонують - довідки чи інші документи, видані органами територій, які непідконтрольні, не підлягають виконанню. Крім того, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. № 1207 визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 ст. 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням Кабінету міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. До зазначено переліку віднесено місто Торез Донецької області. З огляду на зазначене, зарахувати наведені періоди роботи позивача до пільгового стажу на підставі наданих довідок не можливо.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/13057/19 від 28.02.2020 р., зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію ОСОБА_1 з 02.09.2019 року відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

03.08.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії вх. № 15822/А-0400-20, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з 02.09.2019 р. (дати виникнення права на призначення пенсії), зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком № 1, в тому числі, періоди роботи з 26.06.1986 р. по 20.05.1987 р., 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р., з 03.07.1989 р. по 28.02.1993 р.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 15127-15822/А-03/8-0400/20 від 07.08.2020 р. позивачу відмовлено в зарахуванні вказаних періодів до пільгового стажу на підставі довідок.

В обгрунтування відмови зазначено наступне:

«Відповідно до статті 9 пункту 3 та статті 1 пункту 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Провести перевірку достовірності видачі вищезазначених довідок немає можливості.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 595 з 01.12.2014 р. на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади не функціонують - довідки чи інші документи, видані органами територій, які непідконтрольні, не підлягають виконанню.

Згідно з розпорядженням Кабінету міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. До зазначено переліку віднесено місто Торез Донецької області.»

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 працював в шахті «Червона зірка» на наступних посадах:

- з 26.06.1986 р. по 20.05.1987 р. - діжурний електрослюсар по ремонту обладнання;

- з 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р. - підземний електрослюсар участку;

- з 03.07.1989 р. по 16.01.1991 р. - підземний гірничий робітник;

- з 17.01.1991 р. по 28.02.1993 р. - підземний електрослюсар.

Також, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачем надано архівні довідки № 06/2-188 від 28.03.2014 р., № 06/2-189 від 28.03.2014 р., видані Відокремленим підрозділом «Управління допоміжного виробництва» Державного підприємства «Торезантрацит» (архівним відділом).

Відповідно до довідки № 06/2-188 від 28.03.2014 р. ОСОБА_1 працював в шахті «Червона зірка» виробничого об`єднання «Торезантрацит»:

- з 26.06.1986 р. по 20.05.1987 р. - електрослюсар (слюсар) черговий та по ремонту обладнання, працював повний робочий день, відноситься до списку № 2 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р.;

- з 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р. - підземний електрослюсар IV розряду, працював повний робочий день під землею, відноситься до списку № 1 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р.

Згідно до довідки № 06/2-189 від 28.03.2014 р. ОСОБА_1 працював в шахті «Червона зірка» виробничого об`єднання «Торезантрацит»:

- з 03.07.1989 р. по 11.07.1989 р. - підземний учень гірничого робітника ІІІ розряду (такелажник), працював повний робочий день під землею, відноситься до списку № 1 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р.;

- з 12.07.1989 р. по 16.01.1991 р. - підземний гірничий робітник ІІІ (такелажник), код 1010100а, працював повний робочий день під землею, відноситься до списку № 1 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р.;

- з 17.01.1991 р. по 28.02.1993 р. підземний електрослюсар IV розряду, код 1010100а, працював повний робочий день під землею, відноситься до списку № 1 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р.

Відповідно до ст.ст. 3, 19, 46 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із ст. 1 Закону «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788 визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах передбачено для окремих категорій працівників, зокрема статтею 13 Закону №1788.

Згідно п.«а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Частиною 5 ст. 114 Закону №1058 встановлено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 3 «Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005 року, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 р. N 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасового не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" м. Торез Донецької області, (де діє юридична особа, яка видала спірні довідки) віднесено до населеного пункту, на території якого державна влада не здійснює свої повноваження.

Загальновідомою є та обставина, що всі органи, організації, установи державної форми власності, в тому числі і органи Пенсійного фонду України, були евакуйовані з території проведення АТО ще наприкінці 2014 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 N 595 на підконтрольну Українській державі територію і продовжили свою роботу за місцем евакуації. При цьому, "ДНР" та "ЛНР" є терористичними організаціями і не визнаються Україною як державні утворення. Відповідно, органи державної влади України, включно із Пенсійним фондом України, не мають права здійснювати листування, робити запити та будь-яким іншим способом взаємодіяти із представниками самопроголошених "республік", а тому Пенсійний фонд України не має правової підстави для використання наданої представниками так званих "ДНР" та "ЛНР" інформації.

Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб`єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях.

Так, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При цьому згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Відповідно ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, документи, видані державними органами та органами місцевого самоврядування так званої "Донецької народної республіки", згідно законодавства України є недійсним та не можуть створювати правових наслідків.

За вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 1 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінивши усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

На підставі Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/13057/19 від 28.02.2020 р. позивачу з 02.09.2019 р. призначено пенсію за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1).

При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи з 26.06.1986 р. по 20.05.1987 р., 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р., з 03.07.1989 р. по 28.02.1993 р.

Позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано архівні довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 06/2-188 від 28.03.2014 р., № 06/2-189 від 28.03.2014 р., видані Відокремленим підрозділом «Управління допоміжного виробництва» Державного підприємства «Торезантрацит» (архівним відділом).

Відповідно до довідки № 06/2-188 від 28.03.2014 р. ОСОБА_1 працював в шахті «Червона зірка» виробничого об`єднання «Торезантрацит»:

- з 26.06.1986 р. по 20.05.1987 р. - електрослюсар (слюсар) черговий та по ремонту обладнання, працював повний робочий день, відноситься до списку № 2 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р.;

- з 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р. - підземний електрослюсар IV розряду, працював повний робочий день під землею, відноситься до списку № 1 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р.

Згідно до довідки № 06/2-189 від 28.03.2014 р. ОСОБА_1 працював в шахті «Червона зірка» виробничого об`єднання «Торезантрацит»:

- з 03.07.1989 р. по 11.07.1989 р. - підземний учень гірничого робітника ІІІ розряду (такелажник), працював повний робочий день під землею, відноситься до списку № 1 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р.;

- з 12.07.1989 р. по 16.01.1991 р. - підземний гірничий робітник ІІІ (такелажник), код 1010100а, працював повний робочий день під землею, відноситься до списку № 1 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р.;

- з 17.01.1991 р. по 28.02.1993 р. підземний електрослюсар IV розряду, код 1010100а, працював повний робочий день під землею, відноситься до списку № 1 відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р.

Таким чином, періоди роботи позивача 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р., з 03.07.1989 р. по 28.02.1993 р. відносяться до Списку № 1.

Період роботи з 26.06.1986 р. по 20.05.1987 р. відноситься до Списку № 2.

Зазначені вище правові норми свідчать, що пільговий стаж особи обчислюється на підставі записів трудової книжки, уточнюючих довідок про пільговий характер роботи та з урахуванням результатів атестації робочих місць за умовами праці.

Записи у трудовій книжці та довідки, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у періоди з 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р., з 03.07.1989 р. по 28.02.1993 р. за Списком № 1, що надає право на включення цих періодів до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо доводів скаржника про те, що уточнюючі довідки видані підприємствами, які знаходяться на окупованій території, а тому відомості зазначені у них є недійсними, слід зазначити таке.

На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, Суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Згідно інформації з офіційного сайту Міністерства юстиції України ДП «Торезантрацит» створено та зареєстровано у порядку передбаченому законодавством України. Доказів перереєстрації цих підприємств на окупованій території України відповідачем суду не надано.

Отже, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для перерахунку пенсії.

Те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позбавлене можливості провести перевірку відповідності записів довідок первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідки видані належним органом та містять усі необхідні реквізити та відомості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23 січня 2018 року у справі № 583/392/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 234/3038/17, від 11 грудня 2018 у справі №360/1628/17, від 17 липня 2019 у справі №302/757/17-а.

Також, відповідачем не доведено, що дані довідки не належним чином оформлені або містять будь-які розбіжності, внаслідок чого може виникати необхідність перевірки обґрунтованості їх видачі, як і не доведена необхідність проведення перевірки.

Крім того, довідки кореспондуються з даними, що є в трудовій книжці позивача, та містять уточнюючі відомості, які відсутні в трудовій книжці, а саме: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видані довідки, тобто складені у відповідності до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу на підставі поданої ним заяви 03.08.2020 р. вх. № 15822/А-0400-20 та долучених до неї документів, яка оформлена листом № 15127-15822/А-03/8-0400/20 від 07.08.2020 р., вчинена відповідачем у межах повноважень, але не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та задоволенню підлягають задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи з 26.06.1986 р. по 20.05.1987 р., 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р., з 03.07.1989 р. по 28.02.1993 р.

При цьому, періоди роботи позивача 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р., з 03.07.1989 р. по 28.02.1993 р. відносяться до Списку № 1., а період роботи з 26.06.1986 р. по 20.05.1987 р. відноситься до Списку № 2.

Крім того, позивач не просить скасувати рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії, оформлене листом № 15127-15822/А-03/8-0400/20 від 07.08.2020 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене та з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом № 15127-15822/А-03/8-0400/20 від 07.08.2020 р.

Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 840,00 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р., з 03.07.1989 р. по 28.02.1993 р., зазначених у довідках № 06/2-188 від 28.03.2014 р., № 06/2-189 від 28.03.2014 р., виданих Відокремленим підрозділом «Управління допоміжного виробництва» Державного підприємства «Торезантрацит» (архівним відділом).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 02.09.2019 р. (дати виникнення права на призначення пенсії), зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи на шахті «Червона зірка» з 21.05.1987 р. по 28.06.1987 р., з 03.07.1989 р. по 28.02.1993 р., відповідно до пільгових (уточнюючих) архівних довідок № 06/2-188 від 28.03.2014 р., № 06/2-189 від 28.03.2014 р., виданих Відокремленим підрозділом «Управління допоміжного виробництва» Державного підприємства «Торезантрацит» (архівним відділом).

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом № 15127-15822/А-03/8-0400/20 від 07.08.2020 р.

В решті позовних вимог - відмовити.

Судові витрати в розмірі 840,00 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук