Справа № 128/3200/20
Суддя: Карпінська Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3200/20
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Москвичової О.Р.,

у відсутність учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАМ № 3403177 від 08.11.2020 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що відповідно до постанови серії ЕАМ № 3403177 від 08.11.2020, яку виніс інспектор УПП у Вінницькій області капрал поліції 1 батальйону 4 роти Маліновський Руслан Валерійович по справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, а саме: за те, що 08.11.2020 о 16 год 49 хв на автотодорозі М 12 347 км він керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, яким визначено, що з 01.10 по 01.05 поза населеним пунктом повинні бути увімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар.

Позивач вважає дану постанову незаконною та винесеною з грубим порушенням адміністративно-процесуального законодавства, а також такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке. 08.11.2020 він, керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в світлу пору доби по автошляху М 12 347 км в напрямку м. Вінниці з увімкненими фарами. Проте, був зупинений інспектором о 16 год 49 хв. Погодні умови в той день були сприятливі, видимість 100 %, на його транспортному засобі горіли фари, але на думку відповідача, начебто то були габаритні вогні і він рухався без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, яким визначено, що з 01.10 по 01.05 поза населеним пунктом повинні бути увімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Він пояснив, що користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України. Тому водії не можуть бути піддані відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП за не ввімкнення за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, відповідно до змісту якої інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.Далі інспектор попросив його, щоб він надав йому документи (посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) начебто для перевірки по базі на предмет інших порушень ПДР. Потім інспектор пішов на блокпост і виніс йому вже роздруковану постанову та квитанцію про сплату штрафу в розмірі 425 грн.Таким чином, інспектором був порушений сам порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що визначений Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 за № 1408/27853, яким затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Інспектором не було роз`яснено його права та обов`язки щодо надання відповідних клопотань та заяв, його право на захист, що є грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП.Натомість, інспектором було винесено постанову, ще й у такий спосіб, що унеможливлює захист його прав та її оскарження.Поліцейський інспектор не повідомив його про винесення відносно нього оскаржуваної постанови, а також не вручив йому копію цієї постанови, про що свідчить відсутність його особистого підпису на копії постанови. В графі про отримання ним постанови мається запис: «Від підпису відмовився», хоча це не відповідає дійсності.В рядку «Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності надіслано рекомендованим листом за вих. №» зазначено «34944» від 10.11.2020.Поштовий конверт, в якому містилася оскаржувана постанова, він знайшов у своїй поштовій скриньці лише 16 листопада 2020 року, що узгоджується із відбитком календарного штемпеля на поштовому конверті. Тому лише 16 листопада 2020 року він ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови і вважає, що ці обставини є поважними і достатніми підставами для поновлення строку на оскарження вказаної постанови.

За вищевказаних обставин позивач просить суд: поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом; скасувати оскаржувану постанову та стягнути з відповідача судові витрати в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

18.01.2021 відповідачем на адресу суду було надіслано письмовий відзив на позовну заяву без долучення до нього документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу по справі.

В судове засідання 25.01.2021 учасники справи не з`явились, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

Позивач ОСОБА_1 попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, також в заяві просив долучити до матеріалів справи письмові докази, а саме: фото транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 - 1 шт.; фото денних ходових вогнів в темну пору доби - 1 шт. та копію відповіді МВС на адвокатський запит щодо роз`яснення поняття денних ходових вогнів на 4 арк.

Частиною третьою статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання 25.01.2021 не з`явився без поважних причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 25.01.2021 у відсутність учасників справи без технічного фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що копію оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3403177 від 08.11.2020 позивач ОСОБА_1 отримав лише 16.11.2020, що підтверджується копією поштового конверту з відбитком на ньому календарного штемпеля (а.с. 6).

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі № 800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Суд вважає наведені в позовній заяві причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, в зв`язку з чим вони підлягають поновленню.

По суті спору судом установлено, що 08.11.2020 інспектор УПП у Вінницькій області капрал поліції 1 батальйону 4 роти Маліновський Руслан Валерійович виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3403177, якою притягнув гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, а саме: за те, що 08.11.2020 о 16 год 49 хв на автотодорозі М 12 347 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, яким визначено, що з 01.10 по 01.05 поза населеним пунктом повинні бути увімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар.

На спростування оскаржуваної постанови позивачем ОСОБА_1 в позові зазначено, що вимог п. 9.8 ПДР Українивін не порушував. 08.11.2020 він, керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в світлу пору доби по автошляху М 12 347 км в напрямку м. Вінниці з увімкненими фарами. При винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції права та обов`язки йому роз`яснено не було, а також йому не було роз`яснено право на захист.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено,що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною другою статті 122 КУпАП визначена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.п. «г» п. 9.1 ПДР України попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Пунктом 9.8 ПДР України визначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що також визначено ст. 251 КУпАП України.

Статтею 40 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з поданням заяви про розгляд справи 25.01.2021 у його відсутність позивач ОСОБА_1 долучив до неї письмові докази, а саме: фото транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 - 1 шт.; фото денних ходових вогнів в темну пору доби - 1 шт. та копію відповіді МВС на адвокатський запит щодо роз`яснення поняття денних ходових вогнів на 4 арк.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Тому, з огляду на вищезазначене, долучені позивачем ОСОБА_1 до заяви від 25.01.2021 письмові докази суд не бере до уваги, оскільки вони не були подані у встановлений судом строк і в позовній заяві було відсутнє обґрунтування про неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від волі позивача. Крім того, суд не бере до уваги вказані докази також у зв`язку з відсутністю підтвердження надсилання (надання) їх копій відповідачу по справі.

Частина друга статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Таким чином, з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

18.01.2021 відповідачем на адресу суду було надіслано письмовий відзив на позовну заяву без долучення до нього документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу по справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Частиною другою статті 175 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, відзив на позовну заяву суд не бере до уваги, оскільки до нього не долучено документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу по справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що спірна постанова прийнята відповідачами не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю, так як в судовому засіданні повно і всебічно з`ясовано обставини справи, доказів правомірності винесеного рішення відповідачем не надано.

Крім того, оспорювана постанова є протиправною також з тих підстав, що інспектором УПП у Вінницькій області капралом поліції 1 батальйону 4 роти Маліновським Р.В. при винесені такої постанови було порушено право позивача ОСОБА_1 на правничу допомогу, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Така позиція суду повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, зробленим у справі № 524/9827/16-а від 18.02.2020, згідно з яким невжиття поліцейським дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги тягне за собою закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а постанова серії ЕАМ № 3403177 від 08.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, підставою для стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору є задоволення позовних вимог сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, та наявність документального підтвердження сплати нею судового збору у відповідному розмірі.

Така позиція суду повністю співпадає з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.07.2020 по справі № 524/6159/16-а.

Згідно з квитанцією № ВНЕ9-6К9М-95С5-Х06Н від 24.06.2020 позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом на рахунок Вінницького районного суду Вінницької області було сплачено судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. (а.с. 10).

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено повністю, судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 420,40 грн, відповідно до ст. 139 КАС України мають бути покладені на відповідача - Департамент патрульної поліції (адреса місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Керуючись ст.ст. 31, 40 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 22, 55, 62 Конституції України, ст.ст. 9, 23, 38, 122 ч. 2, 251 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 139, 194, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАМ № 3403177 від 08.11.2020 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАМ № 3403177 від 08.11.2020 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ЕАМ № 3403177 від 08.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн - скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування сплаченого судового збору грошові кошти в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Дата ухвалення та підписання рішення - 25.01.2021.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська