Справа № 400/3263/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3263/19
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області (правонаступника - Головного управління ДФС у Миколаївській області) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року (суддя Мельник О.М., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 18 грудня 2020 року) по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Стріт-Опт» до Головного управління ДФС у Миколаївській області та Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2020 року ПП «Стріт-Опт» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ДФС у Миколаївській області та ДФС України, в якому просило скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Миколаївській області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 09.08.2019 №1249779/42310006, зобов`язати Державну фіскальну службу зареєструвати податкову накладну від 10.06.2019 №286 за датою її подання.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року адміністративний позов ПП «Стріт-Опт» був задоволений. Визнано протиправним та скасовано рішення від 09.08.2019 №1249779/42310006 комісії Головного управління ДФС у Миколаївській області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, щодо відмови в реєстрації податкової накладної від 10.06.2019 №286.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 10.06.2019 №286 ПП «Стріт-Опт» в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь ПП «Стріт-Опт» судові витрати в розмірі 8 421,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ГУ ДПС в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПП «Стріт-Опт».

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що підставою відмови у реєстрації вказаних накладних стало ненадання платником податків саме на розгляд комісії необхідних документів (первинних документів, щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи) та розрахункових документів, банківських виписок з особового рахунку).

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування Критеріям ризиковості платника податків. Моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку за формою згідно додатку до Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації. Також апелянт звертає увагу на необґрунтовано великий розмір стягнутих з відповідачів витрат на правничу допомогу.

Позивач відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надіслав.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПП «Стріт-Опт» є юридичною особою, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, с. Пересадівка, вул. Грушевського, буд.154. Основним видом діяльності цього ПП згідно КВЕД 46.90 є неспеціалізована оптова торгівля.

30.05.2019 позивач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Макси Пром» (покупець) договір №30/05-01, за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність покупця належні продавцю продукти харчування згідно з видатковими накладними.

10.06.2019 ТОВ «Макси-Пром» отримав від позивача продукти харчування, що підтверджується видатковою накладною від 10.06.2019 №299.

10.06.2019 позивач склав податкову накладну №286 та 25.06.2019 подав цю накладну на реєстрацію до органів ДФС.

Відповідач прийняв податкову накладну, але реєстрація накладної була зупинена на підставі п. 201.16 ст. 201 ПК України, що підтверджується відповідною квитанцією, доданою до матеріалів справи.

У квитанції вказано, що податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач направив на адресу відповідача письмове пояснення щодо обставин виконання договору із своїм контрагентом та копії фінансово-господарських документів позивача. Вказані пояснення відповідачем отримані, про що свідчить повідомлення від 07.08.2019.

09.08.2019 відповідачем винесено рішення №1249779/42310006 про відмову в реєстрації податкової накладної від 10.06.2019 №286 з посиланням на те, що платником податків не надано документи, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Не погоджуючись з вищевказаними рішенням позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов ПП «Стріт-Опт» суд першої інстанції виходив з того, що надані ПП «Стріт-Опт» документи на адресу відповідача цілком відповідають вимогам, викладеним вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. У самому рішенні про відмову в реєстрації податкової накладної відсутня будь-яка конкретизація, яких саме документів не вистачило для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 201.1 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10 Кодексу, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до п. 201.16 Кодексу реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2017 р., у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 2.1. Критеріїв ризиковості платника податку і здійснення операцій податкові накладні/розрахунки коригування, які затверджені наказом ДФС України від 05.11.2018 р., складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Відповідно до п. 21 Порядку, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що підставами для зупинення реєстрації податкової накладної є відповідність податкової накладної критеріям ризиковості у пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку і здійснення операцій».

Водночас, відповідач не обґрунтував, який самий абзац пп. 1.6 п. 1 Критеріїв став підставою для зупинення реєстрації податкових накладних позивача.

Слід підкреслити, що на вимогу відповідача позивачем надані пояснення та документи, якими він доводив реальність та товарність його господарських операцій з ТОВ «Макси-Пром» і ці документи цілком відповідають вимогам до документів, передбаченим п. 14 Порядку, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

З самого рішення від 09.08.2019 №1249779/42310006 вбачається, що воно прийнято з посиланням на ненадання платником податку копій документів, а саме: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Зазначена підстава є цитатою частини положень пунктів 14 та 21 Порядку зупинення, тобто формулювання підстави є абстрактним та формальним.

В оскаржуваному рішенні відсутня будь-яка конкретизація, яких саме документів не вистачило для прийняття комісією Головного управління ДФС у Миколаївській області рішення про реєстрацію податкової накладної від 10.06.2019 № 286.

Апеляційний суд відхиляє аргумент апеляційної скарги на те, що формою Рішення, постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2017 р. «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» не передбачено більш детального визначення підстав відмови у реєстрації, як неналежне та таке, що суперечить принципу належного урядування.

Адже суд першої інстанції слушно послався на Рекомендації Ради Європи, зокрема Резолюцію 77 (31) про захист особи від актів адміністративних органів, у якій зазначено, що обов`язок органу інформувати про мотиви свого рішення віднесений до одного з п`ятьох основних складових (принципів) адміністративної процедури.

Так, законодавством дійсно надано право ДФС України на відмову у реєстрації податкових накладних з підстав не надання платником податку копій документів, але це не є безумовним повноваженням, яке не потребує доказування або будь-якої аргументації.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ПП «Стріт Опт», оскільки відповідачі не довели наявність підстав для зупинення реєстрації податкової накладної, а Рішення Комісії Управління про відмову в реєстрації податкової накладної з підстав ненадання підприємством документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної, не відповідає Порядку №117.

Водночас колегія суддів ставиться критично до рішення суду першої інстанції про стягнення з ДФС України 8 421 грн. витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За приписами ч. ч. 4-7 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому ч. 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 року у справі №816/2096/17 та у постанові від 16.05.2019 року по справі №823/2638/18.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано суду першої інстанції: договір-доручення № ПН-4 про надання правової допомоги від 10.09.2019, що був укладений між позивачем та Адвокатським бюро „Сергія Бєліка; додаток №1 до договору-протокол №1 узгодження договірної ціни від 10.09.2019; ордер на надання правничої правової допомоги від 01.10.2019 №1003111; рахунок-фактуру від 18.09.2019 №ПН-4/286; платіжне доручення від 03.10.2019 №78.

Разом з тим, як вірно зазначено апелянтом та вбачається з даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», ПП «Стріт-Опт» подано велику кількість позовних заяв до суду першої інстанції щодо скасування рішень про відмову у реєстрації податкових накладних та зобов`язання зареєструвати податкові накладні, які поставлені позивачем на виконання одного й того ж договору поставки №30/05-01, укладеного 30.05.2019 року між позивачем та ТОВ «Макси-Пром».

Колегія суддів виходить з того, що протокол узгодження договірної ціни та всі інші документи, хоча і містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом по зазначеній справі щодо скасування рішень Комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН, та реєстрації податкових накладних, але відповідно до частин 5 та 6 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріали справи дають суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що ціна фактично наданих послуг адвоката у сумі 8 421 грн. не співмірна з складністю справи, кількістю витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірністю обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, судом першої інстанції безпідставно задоволено клопотання позивача та стягнуто з відповідачів 8 421 грн. витрат на правничу допомогу, а тому наявні підстави для зменшення розміру стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу до 1000 (одної тисячі) грн.

Оскільки, як зазначалось вище, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідачів солідарно у розмірі, значно меншому, ніж визначено судом першої інстанції, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 9 жовтня 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Відтак, апеляційна скарга Головного управління ДПС у Миколаївській області підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 316, 317, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області (правонаступника - Головного управління ДФС у Миколаївській області) задовольнити частково, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ПП «Стріт-Опт» судовий збір в розмірі 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят грн. 50 коп.) та судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 500,00 (п`ятсот гривень 00 коп.).

Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ПП «Стріт-Опт» судовий збір в розмірі 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят грн. 50 коп.) та судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 500,00 (п`ятсот гривень 00 коп.).

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов