Справа № 160/6648/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/6648/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 р. (суддя Златін С.В.) в адміністративній справі № 160/6648/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-3610/269/НП/СПТД-ФС/641 від 18.12.2019 про накладення штрафу у розмірі 417 300 грн. за створення перешкод у проведенні інспекційної діяльності.

В обґрунтування позову позивач вказувала на відсутність законних підстав для притягнення її до відповідальності, оскільки перешкод у здійсненні інспекційного відвідування створено не було, про інспекційне відвідування позивача повідомлено не було. Також, позивач позбавлена права бути присутньою при винесенні спірної постанови, надавати документи та пояснення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 р. ухваленим за результатами розгляду справи за правилами загального позовного провадження, позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем. Скаржник вказує на наявність законних підстав для проведення інспекційного відвідування місця діяльності позивача кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у АДРЕСА_1 . 12 листопада 2019 р. о 10.20 год ФОП ОСОБА_1 у місці здійснення підприємницької діяльності була відсутня, документи на запит не надала. Про інспекційне відвідування повідомлена у телефонному режимі, від надання пояснень відмовилась. На підставі акту про неможливість інспекційного відвідування відповідачем прийнято спірну постанову про застосування штрафу, яка, на переконання скаржника, є правомірною. Також, скаржник вважає необґрунтованим розмір витрат на правову допомогу, визначений судом першої інстанції.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позову.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем 07.11.2019 винесено наказ № 849-І «Про призначення інспекційного відвідування», яким наказано працівникам відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провести інспекційне відвідування позивача зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у позивача, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , адреса здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_3 , «Перша пекарня». Наказ винесено на підставі листа Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 02.08.2019 № 3779/19. Відповідачем складено направлення на проведення інспекційного відвідування від 07.11.2019 № 513-Н на проведення у період з 12.11.2019 по 25.11.2019 інспекційного відвідування позивача. В подальшому відповідач склав акт від 12.11.2019 № ДН-3610/269/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування, у якому вказав про те, що інспекційне відвідування неможливо провести, оскільки не надано інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування. Відповідач також склав вимогу про надання документів від 12.11.2019 №ДН-3610/269/НП, якою зобов`язав позивача до 18.11.2019 до 09-00 год. надати відповідачу для проведення інспекційного відвідування наступні документи: установчі документи; книги реєстрації розпоряджень, розпорядження (накази) з кадрових питань (з особового складу прийом та звільнення за 2018 рік, січень листопад 2019 року), книгу обліку руху трудових книжок і вкладишів до неї, трудові книжки найманих працівників, особисті медичні книжки найманих працівників, повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу з відмітками про їх отримання за 2018 рік та січень листопад 2019 року; штатні розписи за 2018 2019 роки, діючий штатний розклад (за наявності), графік роботи кіоску та графіки роботи найманих працівників, табелі обліку робочого часу, документи, які підтверджують нарахування і виплату заробітної плати та винагороди за виконані роботи за договорами ЦПХ за 2018 рік та січень листопад 2019 року, трудові договори та договори ЦПХ, укладені з найманими працівниками за 2018 рік та січень листопад 2019 року, акти виконаних робіт за договорами ЦПХ, звіт про суми нарахованої заробітної плат застрахованих осіб та суми ЄСВ за 2018 рік та січень листопад 2019 року, інші документи, що підтверджують або спростовують факт ведення підприємницької діяльності у кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 іншими суб`єктами господарювання. Відповідач направив на адресу позивача акт від 12.11.2019 № ДН-3610/269/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимогу про надання документів від 12.11.2019 №ДН-3610/269/НП, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 13.11.2019 та фіскальним чеком відділення поштового зв`язку. В подальшому відповідач згідно наказу від 15.11.2019 № 892-Іпо поновив інспекційне відвідування, видав направлення на проведення інспекційного відвідування від 15.11.2019 №558-Н та склав акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 18.11.2019, який направлено позивачу засобами поштового зв`язку 19.11.2019. Уповноваженою особою відповідача складено повідомлення про отримання документів, яке направлено позивачу 26.11.2019.Уповноважена особа відповідача 18.12.2019 винесла постанову № ДН-3610/269/НП/СПТД-ФС/641 про накладення штрафу у розмірі 417 300 грн., яка обґрунтована тим, що позивач чинить перешкоди у проведенні інспекційного відвідування шляхом ненадання документів необхідних для проведення інспекційного відвідування, що підтверджується актом.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірну постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не вчинялось жодних перешкод у діяльності інспекторів праці. Складання актів про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимоги не свідчить про вчинення активних дій позивачем для перешкоджання проведенню інспекційного відвідування.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачаєься зі змісту спірної постанови, до позивача застосовано штраф на підставі абз. 7 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Цією нормою передбачено, що вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Згідно абз. 2 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до абз.6 частини 2 статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Таким чином, для застосування штрафу на підставі абз. 7 частини 2 статті 265 КЗпП України необхідним є обставина проведення перевірки саме з питань, перелік яких наведено в абз. 2 частини 2 цієї статті.

Як вбачається з направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю), інспекційне відвідування з 12.11. по 25.11.2019 стосувалось перевірки додержання законодавствапро працю, тому законні підставі для накладення штрафу у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, на думку колегії суддів, відсутні.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись із рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру понесених позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 18000 грн.

Скаржник наполягає на тому, що суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував суму зазначених судових витрат на правову допомогу.

Частинами 1-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.06.2020 між позивачем та адвокатським об`єднанням Яремчук, Сафонінкова і партнери» був укладений договір про надання правничої допомоги № 03/06, у відповідності до умов якого адвокатське об`єднання зобов`язалось надати позивачу правову допомогу у справі стосовно скасування постанови ГУ Держпраці у Дніпропетровській області. Вартість винагороди адвоката сторони визначили у розмірі 26000 грн. Відповідно до акту виконаних робіт від 05.10.2020, адвокатське об`єднання надало позивачу наступні види послуг: складання договору, виписування ордеру 30хв., надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань 1,5 год, визначення способів захисту з аналізом судової практики та правових позицій 3 год., складання адвокатського запиту до Нікопольської міської рали та його надсилання 45 хв., складання адвокатського запиту до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області та його надсилання 45 хв., отримання витягу з ЄДРПОУ 30 хв., підготовка позовної заяви 2,5 год., підготовка позовної заяви для подачі її до суду, завіряння копій документів, доправлення позовної заяви до суду 1 год., складання відповіді на відзив, надсилання його сторонам по справі 1 год., представництво інтересів у суді 1,5 год., загалом 13 год. з розрахунку 2000 грн./год., винагорода за виконанні послуги 26 000 грн. Квитанції банківської установи на суму 26000 грн. свідчать про оплату правничої допомоги.

Стягуючи на користь позивача 18000 грн. витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції обґрунтував її розмір відповідністю критеріям співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, прийнявши до уваги, що дана справа є складною (за обсягом доказів), а також те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані. Суд також зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти певні дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин. Враховуючи принципи добросовісності, розумності та справедливості суд дійшов висновку про присудження позивачу витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката лише у розмірі 18000 гривень.

Колегія суддів дослідила зміст акту приймання-передачі виконаних робіт в межах договору про надання правничої допомоги та встановила, що відшкодуванню підлягають наступні види правничої допомоги, витрати на оплату яких поніс позивач: визначення способів захисту з аналізом судової практики та правових позицій 3 год., підготовка позовної заяви 2,5 год., підготовка позовної заяви для подачі її до суду, складання відповіді на відзив 1 год., представництво інтересів у суді 1,5 год., загалом 8 год. з розрахунку 2000 грн./год., винагорода за виконанні послуги 16 000 грн.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженого рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат у розмірі 18000 грн.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 р. в адміністративній справі № 160/6648/20 скасувати в частині стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 18000 грн. та прийняти у цій частині нове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (, вул. Казакова, 1Д, м. Дніпро, 49107) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 р. в адміністративній справі № 160/6648/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 січня 2021 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 січня 2021 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук