Справа № 340/28/21
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26 січня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/28/21

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Дегтярьова С.В., розглянувши матеріали позовної заяви

Військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави, в особі

Міністерства внутрішніх справ України та Навчального центру Національної гвардії України

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Військовий прокурор Тернопільського гарнізону в інтересах держави, уповноваженими органами якої є Міністерство внутрішніх справ України та Навчальний центр Національної гвардії України, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 7 962,38 грн.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року дану позовну заяву, внаслідок недодержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України, залишено без руху і надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Так, в ухвалі судді від 11.01.2021 р. вказано, що позивачем подано заяву про поновлення строку для звернення до суду з даним позовом, мотивовану тим, що військова прокуратура Тернопільського гарнізону дізналася про наявність заборгованості лише 23.12.2020 р. з листа навчального центру Національної гвардії України від 21.12.2020 р. №1345, натомість поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не наведено. При цьому суддею наголошено, що вказівка військового прокурора про те, що Навчальний центр Національної гвардії України не вживав заходів із захисту порушених інтересів держави через відсутність коштів, не може бути сама по собі обґрунтуванням поважності такої бездіяльності, а отже не може бути підставою для поновлення строків звернення до суду.

При цьому, суддею роз`яснено позивачеві, що йому необхідно навести суду поважні причини пропуску строку звернення до суду та наявність підстав для його поновлення.

На виконання зазначеного недоліку позовної заяви позивачем подано до суду заяву про поновлення процесуального строку на звернення до суду, за змістом тотожну попередній. Нових документальних доказів, крім тих, що подано разом з позовом, до суду не направлено, обґрунтованих аргументів пропуску строку, не наведено.

Заява мотивована тим, що відповідача у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту звільнено з військової служби наказом начальника Навчального центру Національної гвардії України від 18.02.2020 р. №10 о/с на підставі п.п.«ж» п.2 ч.5 ст.26 «Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом начальника Навчального центру Національної гвардії України від 19.02.2020 р. №39 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військовослужбовців військової служби за контрактом та зараховано до списків військовослужбовців строкової військової служби. У подальшому, відповідно до наказу начальника Навчального центру Національної гвардії України від 23.11.2020 р. №323 ОСОБА_1 з 22.11.2020 р. виключено із списків особового складу Навчального центру Національної гвардії України і всіх видів забезпечення.

Позивачем вказано, що на момент виключення із списків військовослужбовців військової служби за контрактом, згідно довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна №273 від 19.02.2020 р. за ОСОБА_1 рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли на загальну суму 11 001,62 грн. ОСОБА_1 частково погасив заборгованість 19.02.2020 року в сумі 3039,24 грн.

Представник прокуратури вказує, що фактично місячний строк для звернення з позовом до адміністративного суду сплинув 19.03.2020 р. Однак, з метою встановлення наявності підстав для представництва держави в суді, 11.12.2020 р. військовою прокуратурою Тернопільського гарнізону скеровано лист на адресу Навчального центру Національної гвардії України звернення щодо надання інформації по наявній заборгованості за військовослужбовцями, у тому числі звільненими із військової служби. І 23.12.2020 р. військовою прокуратурою отримано лист від Навчального центру Національної гвардії України від 21.12.2020 р., яким повідомлено про наявність заборгованості за ОСОБА_1 у сумі 7962,38 грн. (залишок).

Прокурор вважає, що вини, бездіяльності чи недбалості з його (прокурора) боку в даному випадку не було і про наявність її він дізнався лише 23.12.2020 р., а тому наявні підстави для прийняття позовної заяви до розгляду по суті.

Суддя не вбачає підстав для визнання вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду поважними, з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що в даному випадку строки звернення до суду із позовом встановлені ч.5 ст.122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд наголошує, що чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно пункту 18 глави 1розділу ІІІ "Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 р. №475 визначено, що у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, а також у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна.

Зважаючи на вимоги позовної заяви, строк звернення до суду у позивача виник саме з моменту виключення відповідача зі списків особового складу військовослужбовців військової служби, тобто з 19.02.2020 року з дня винесення наказу начальником Навчального центру Національної гвардії України №39 від 19.02.2020 року (по стройовій частині) та складення того ж дня довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна.

При дослідженні копії довідки-розрахунку №274 на утримання вартості речового майна від 19.02.2020 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 частково погасив заборгованість в сумі 3039,24 грн.

Однак позивач звернувся до суду із пропуском місячного строку звернення, а саме 29.12.2020 року (відмітка поштового відділення), тобто майже через 10 місяців з моменту настання строку звернення до суду.

Доказів наявності підстав неможливості звернення Навчального центру Національної гвардії України до суду у місячний строк не надано.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.80, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.75).

У справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Вирішуючи питання щодо поважності таких причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені ст.122 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, а також дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Згідно ч.3 ст.53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.54 КАС України, органи та особи, які визначені у статті 53 цього Кодексу і звертаються до адміністративного суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права закінчувати справу примиренням, а тому посилання прокурора про те, що строк підлягає поновленню з підстав несвоєчасної його обізнаності про правовідносини, особи, інтереси якої він представляє, є безпідставним.

Згідно ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.п.1, 9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, за сукупністю наведених обставин, враховуючи, що адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, а поважних причин його пропуску не наведено, доказів в обґрунтування їх дійсної наявності не подано, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.122, 123, 171, п.п.1, 9 ч.4 ст.169, ст.ст.243, 248, 256, 293-297 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву повернути Військовому прокурору Тернопільського гарнізону разом із доданими до неї документами.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, передбачений ст.295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. Дегтярьова