Справа № 639/4901/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 р. Справа № 639/4901/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Жилкомсервіс" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, по справі № 639/4901/20

за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства "Жилкомсервіс"

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі КП «Жилкомсервіс», відповідач), в якому просив:

- визнати дії відповідача неправомірними з приводу розгляду запиту позивача про доступ до публічної інформації від 25.06.2020;

- зобов`язати відповідача поновити порушені права позивача та направити його запит про доступ до публічної інформації від 25.06.2020 року до Виконавчого комітету Харківської міської ради (далі ВК ХМР).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова матеріали адміністративної справи №639/4901/20 передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Комунального підприємства "Жилкомсервіс" під час розгляду запиту "Про доступ до публічної інформації" ОСОБА_1 від 25.06.2020 року в частині ненадання роз`яснень щодо порядку оскарження наданої відповіді №Н- 20/8703.07-04 від 06.07.2020 року.

Зобов`язано Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" направити запит ОСОБА_1 "Про доступ до публічної інформації" від 25.06.2020 року до Виконавчого комітету Харківської міської ради за належністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції КП «Жилкомсервіс» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI не поширюється на спірні правовідносини, а тому обов`язку щодо направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача у КП «Жилкомсервіс» не виникає. Відповідачем у відповіді на запит рекомендовано звернутися до ВК ХМР, однак не визначено, що саме цей орган є належним розпорядником інформації в розумінні Закону № 2939. Вказав, що ВК ХМР є розпорядником інформації у розумінні закону № 2939, а тому у нього вникає обов`язок щодо переправлення запиту до належного розпорядника, у випадку, якщо він самостійно не здатний надати запитувану інформацію. Застосування судом першої інстанції Закону України «Про звернення громадян» 02.10.1996 № 393/96-ВР є виходом за межі позовних вимог через застосування норм, які не передбачалися позовною заявою, оскільки позивач обґрунтував свої позовні вимоги в межах Закону № 2939. Судом першої інстанції також не обґрунтовано на підставі чого ВК ХМР є належним розпорядником інформації, до якого КП «Жилкомсервіс» було зобов`язано направити запит ОСОБА_1 за належністю.

16.11.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду з Харківського окружного адміністративного суду витребувано справу № 639/4901/20.

11.12.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання апелянта задоволено та поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження по справі № 639/4901/20

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положеннями ч.1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.

25.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до директора КП «Жилкомсервіс» із запитом про доступ до публічної інформації, у якому просив направити на свою адресу завірену копію плану прибудинкової території будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

06.07.202 директором КП «Жилкомсервіс» Мальованим Г.О. позивачу надано відповідь за вих. № Н-20/8703.07-04, в якій повідомлено, що перелік технічної документації на багатоквартирний будинок затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України № 176 від 17.07.2018. При цьому, будинок АДРЕСА_1 приймався на баланс підприємства в 2007 році.

Рішенням ВК ХМР "Про затвердження визначеної площі прибудинкової території, яка підлягає прибиранню в житлових будинках комунальної власності територіальної громади м.Харкова, що знаходиться в господарському віданні комунального підприємства «Жилкомсервіс»" від 09.11.2011 № 809 визначені площі прибудинкових територій житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова, які підлягають прибиранню та знаходяться в господарському віданні КП «Жилкомсервіс».

Правові підстави для задоволення його звернення відсутні, а для отримання інформації щодо детального плану населеного пункту рекомендовано звернутись до ВК ХМР.

Вважаючи, що КП «Жилкомсервіс» не виконало вимоги ст. ст. 19, 40, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 22-24 Закону № 2939, тому що відмовило позивачу у наданні потрібної інформації, не направило запит про доступ до публічної інформації до ВК ХМР та не повідомило про право на оскарження відповіді № Н-20/8703.07-04 від 06.07.2020, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримано вимог законодавства щодо направлення запиту до ВК ХМР та не надано роз`яснення щодо порядку оскарження наданої відповіді.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі за текстом - Закон № 2939).

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону № 2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону № 2939 доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 12 Закону № 2939 суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону № 2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Як вбачається зі змісту Статуту КП «Жилкомсервіс», копія якого міститься в матеріалах справи, КП «Жилкомсервіс» належить до комунальної власності територіальної громади м.Харкова відповідно до рішення 4 сесії ХМР 5 скликання «Про створення комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 26.07.2006 № 69/06.

Засновником Підприємства є ХМР, власником майна Підприємства є територіальна громада м. Харкова, в особі управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР.

З огляду на викладене та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 Закону № 2939, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що КП «Жилкомсервіс» може бути розпорядником публічної інформації як юридична особа, яка фінансується з місцевих бюджетів, лише стосовно надання інформації щодо використання бюджетних коштів, а не щодо план-схеми прибудинкової території відповідного будинку, за отриманням якої звернувся позивач.

Приписами п.1 ч.1 стаття 22 Закону № 2939 визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до ч. 4, 5 цією статті у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем на запит позивача від 25.06.2020 ОСОБА_1 надано відповідь від 06.07.2020 за вих. № Н- 20/8703.07-04, в якій повідомлено, що запитувана інформація не відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.13 Закону № 2939 (не є інформацією щодо використання бюджетних коштів), а тому його заява підлягає розгляду в порядку Закону №393/96, підстави для її задоволення відсутні та для отримання запитуваної інформації рекомендовано звернутися до ВК ХМР.

Отже, як вбачається зі змісту вказано листа, запит позивача від 25.06.2020 розглянуто як звернення в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96 (далі за текстом Закону № 393/96).

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону № 393/96 заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Приписами ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96 встановлено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Враховуючи, що відповідачем на запит про доступ до публічної інформації позивачу рекомендовано звернутись до Виконавчого комітету Харківської міської ради, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що КП «Жилкомсервіс» не дотриманого вимог законодавства щодо направлення запиту позивача за належністю до відповідного органу, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що Закон № 2939 не поширюється на спірні правовідносини, а тому обов`язку щодо направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача у нього не виникає, колегія суддів відхиляє, оскільки ст.7 Закону № 393/96, положеннями якого керувався відповідач, при наданні оскаржуваної відповіді, передбачає наявність такого обов`язку.

Доводи КП «Жилкомсервіс» про те, що ним у відповіді на запит рекомендовано звернутися до ВК ХМР, однак не визначено, що саме цей орган є належним розпорядником інформації, в розумінні Закону № 2939, а також те, що судом першої інстанції не обґрунтовано на підставі чого ВК ХМР є належним розпорядником інформації, до якого він був зобов`язаний направити запит Нікітенка П.І. за належністю, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки самим апелянтом в апеляційній скарзі зазначено, що ВК ХМР є розпорядником інформації у розумінні вказаного Закону.

Твердження відповідача про те, що застосування судом першої інстанції норм Закону №393/96 є виходом за межі позовної заяви, колегія суддів також визнає необґрунтованими, оскільки самим КП «Жилкомсервіс» в оскаржуваній відповіді зазначено, що звернення позивача розглянуто в порядку, визначеному вказаними Законами.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі № 639/4901/20 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Жилкомсервіс" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 по справі №639/4901/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко