Справа № 260/2762/20
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 січня 2021 року м. Ужгород № 260/2762/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ващиліна Р.О.
при секретарі судового засідання Неміш Т.В.
сторони у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області від 04 серпня 2020 року №65-о "Про звільнення ОСОБА_1 "; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області з 05.08.2020 р.; 3) стягнути з Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 05 серпня 2020 року по дату ухвалення рішення.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області від 04 серпня 2020 року №65-о "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області або на рівнозначній посаді з 05 серпня 2020 року. Стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 59614,80 грн.

07 грудня 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат у розмірі 8500,00 грн.

17 грудня 2020 року представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому заявлені до відшкодування судові витрати вважає завищеними та такими, що не відповідають складності даної справи.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Нормами ч. 1 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно зі ст. 30 Закону №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно ч. 3 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з поданих представником позивача документів, позивач заявив до відшкодування 8500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката представник позивача долучила копію договору про надання правової допомоги №315 від 11 серпня 2020 р. та акт виконання робіт (надання послуг) від 04.12.2020.

Проти заявленої до відшкодування суми понесених судових витрат у розмірі 8500,00 грн. представник відповідача заперечив з мотивів її неспіврозмірності ні зі складністю справи, ні з часом, витраченим на виконання відповідних робіт.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Ч. 7 ст. 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В свою чергу ч.ч 7 та 9 зазначеної статті встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги №315 від 11 серпня 2020 року, адвокат надає правову допомогу клієнтові з приводу комплексного представництва та захисту його інтересів у справі щодо його поновлення на роботі в органах податкової міліції ДФС.

П. 3.2 договору передбачено, що гонорар складається з суми вартості послуг, які узгоджені сторонами. Розмір гонорару адвоката за одну годину роботи у робочий час складає 1000,00 грн., а у неробочий час - 2000,00 грн. Участь у судовому засіданні - 500,00 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт від 04 грудня 2020 року, адвокат Білоцерковець Ю.С. надав, а ОСОБА_1 прийняв наступні послуги:

- ознайомлення з матеріалами про незаконне звільнення, попередня консультація (0,5 год.) - 500,00 грн.;

- формування правової позиції, складання позовної заяви (5 год.) - 5000,00 грн.;

- ознайомлення з відзивом на позов з додатками (0,5 год.) - 500,00 грн.;

- формування правової позиції та підготовка відповіді на відзив (1,5 год.) - 1500,00 грн.;

- участь у судовому засіданні 21.09.2020 (1 год.) - 500,00 грн.;

- участь у судовому засіданні 02.12.2020 (1 год.) - 500,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг становить 8500,00 грн.

Дослідивши заявлене обґрунтування витрат на правничу допомогу адвоката, враховуючи заперечення відповідача щодо вартості заявлених до відшкодування витрат, суд дійшов висновку, що такі не відповідають критерію розумності їх розміру у співвідношенні до складності справи, а тому не можуть бути визнані судом обґрунтованими у розмірі, зазначеному позивачем.

Так, при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд враховує критерії визначення співрозмірності таких, наведені в ч. 5 ст. 134 КАС України, та зазначає, що оскільки дана адміністративна справа є справою незначної складності, а обсяг складеного тексту позовної заяви по суті фактично складає 6 аркуша, а відповіді на відзив 1,5 аркуша, то заявлені витрати не можуть бути співрозмірними із зазначеним в описі часом на їх підготовку у кількості 5 год. та 1,5 год. відповідно. При цьому суд зазначає, що ознайомлення з матеріалами справи та відзивом на позов безпосередньо пов`язані з діями щодо формування правової позиції та складання тексту позовної заяви та відповіді на відзив, а тому не можуть враховуватися в якості окремих правових послуг.

Стосовно заявлених до відшкодування послуг в розмірі 1000,00 грн. в частині участі адвоката в 2-х судових засіданнях суд зазначає наступне.

Як вбачається з протоколу підготовчого судового засідання 07 серпня 2020 року таке тривало 7 хвилин, під час яких адвокат Білоцерковець ЮС. жодних пояснень по суті спору не надавав, а таке судове засідання було відкладення для надання можливості представнику відповідача ознайомитися з поданою відповіддю на відзив. Отже суд не вважає заявлену до стягнення суму у розмірі 500,00 грн. вартості участі адвоката в судовому засіданні 07 серпня 2020 року співмірною з витраченим часом та зусиллями.

Суд вважає, що при вирішенні питання про стягнення на користь позивача судових витрат суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з прецедентною практикою такого заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

З огляду на зазначене, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, а також клопотання представника відповідача про зменшення заявлених до відшкодування витрат, суд дійшов висновку, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 підлягає вартість витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 139, 143, 243, 252 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат задовольнити частково.

2. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, 88000, код ЄДРПОУ - 39393632) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. (Чотири тисячі гривень 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23 січня 2021 року.

Суддя Р.О. Ващилін