Справа № 140/8105/20
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2021 року № 140/8105/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі відокремленого структурного підрозділу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі відокремленого структурного підрозділу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 303 о/с від 04.05.2020 про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді рядового поліції поліцейського взводу № 1 роти 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.05.2020 по день винесення рішення суду про поновлення останнього на посаді;

- стягнути з відповідача суму понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000, 00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно притягнуто його до дисциплінарної відповідальності та застосовано вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, оскільки службове розслідування прийшло до хибного висновку, який ґрунтується виключно на припущеннях, а спірний наказ прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, без урахування всіх обставин, за яких був вчинений адміністративний проступок, наслідком якого стало безпідставне застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 відкрито провадження у справі № 140/8105/20.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 справу передано до Київського окружного адміністративного суду.

23 липня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано на розгляд судді цього адміністративного суду ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 адміністративну справу прийнято до провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

03 липня 2020 року від представника відповідача через службу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Стверджував, що за результатами службового розслідування, призначеного наказом начальника УПП у Волинській області ДПП від 12.02.2020 № 6 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», 31.03.2020 затверджено висновок, відповідно до пункту 3 якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність та попереджено, що в разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і знов допустив порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення буде суворішим, ніж попереднє. Висновки службового розслідування звелись до того, що в діях позивача були ознаки дисциплінарного проступку, що виразились у неналежному оформленні адміністративних матеріалів відносно громадянина ОСОБА_3 , що мало місце 01.01.2020.

30 квітня 2020 року відповідно до наказу ДПП НП України № 244 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, і, наказом ДПП НП України від 04.05.2020 № 303 о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначено також, що вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Повідомлено, що наказом ДПП від 05.10.2018 № 1382 позивачу було оголошено догану, що на думку відповідача свідчить про те, що позивач не усвідомив та не визнав своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку. Вказано про відсутність у позивача високих показників виконання повноважень та відсутність у нього заохочень.

Вважає, що за відсутності доказів оскарження висновку службового розслідування, застосований відповідачем захід дисциплінарного впливу, що є винятковим правом органу Національної поліції, є обґрунтованим, розсудливим та пропорційним, тобто, з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований. Інші доводи відзиву зводяться до цитувань норм права та змісту висновку службового розслідування від 31.03.2020.

04 серпня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, за результатом вивчення змісту якої судом встановлено, що позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 задоволено клопотання представника позивача та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання.

02 грудня 2020 року від представників сторін надійшли письмові клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

02 грудня 2020 року суд протокольною ухвалою вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом № НОМЕР_1 .

З матеріалів справи, а саме з витягу з послужного списку особової справи позивача встановлено, що відповідно до наказу ДПП НП України № 432 о/с від 20.10.2017 позивач з 23.10.2017 проходив службу поліцейським роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції у званні рядового поліції.

Відповідно до наказу ДПП НП України № 579 о/с від 01.08.2019, позивач з 01.08.2019 займав посаду поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції у званні рядового поліції.

27 січня 2020 року до УПП у Волинській області ДПП надійшов лист ТУ ДБР, розташованого в м. Львові за № Л-389/12-03/2-20 від 22.01.2020 з метою проведення службового розслідування відносно окремих працівників УПП у Волинській області ДПП, що має ознаки дисциплінарного проступку, що виразились у неналежному оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 , що мало місце 01.01.2020.

Наказом УПП у Волинській області ДПП від 12.02.2020 № 6 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» відносно позивача призначено службове розслідування, що має ознаки дисциплінарного проступку, що виразились у неналежному оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 , що мало місце 01.01.2020.

Відповідно до наказу УПП у Волинській області ДПП від 12.03.2020 № 20 «Про продовження строку проведення службового розслідування», продовжено термін проведення службового розслідування, призначеного наказом УПП у Волинській області ДПП від 12.02.2020 № 6, на один місяць.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини висновку службового розслідування від 31.03.2020, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність та попереджено, що в разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і знову допустив порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що застосовується, буде суворішим, ніж попереднє.

Наказом ДПП НП України від 30.04.2020 № 244 «Про застосування до працівника УПП у Волинській області ДПП дисциплінарного стягнення», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 3, 6, 7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», статей 254, 260, 261 КУпАП, пункту 3 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», пунктів 3, 5, абзацу 2 пункту 7 розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, пунктів 1, 2 та абзацу 6 підпункту 2 пункту 10 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1363, абзаців 2, 3, 8 та 11 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, підпункту 1, 2, 7 та 10 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського/інспектора патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 18.09.2018 № 4324, пункту 5 розділу ІІ, підпункту 2 пункту 1 розділу VІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, пункту 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, пунктів 3, 4, 5 та 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів на проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, пункту 1 розділу ІХ, пунктів 2, 4 розділу Х, пункту 1 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП рядового поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Із вказаним наказом позивача ознайомлено належним чином, копію якого він отримав 04.05.2020, про що свідчить його власноручний підпис.

Наказом ДПП НП України від 04.05.2020 № 303 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції з 04.05.2020 за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись з правомірністю притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Порядок проведення службового розслідування врегульований статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Так, відповідно до частин другої-четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини шостої статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Проте, суд зазначає, що зі змісту наказу ДПП НП України від 30.04.2020 № 244 «Про застосування до працівника УПП у Волинській області ДПП дисциплінарного стягнення», що передував прийняттю спірного рішення від 04.05.2020 № 303 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції відповідач посилається на порушення вимог частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 3, 6, 7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», статей 254, 260, 261 КУпАП, пункту 3 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», пунктів 3, 5, абзацу 2 пункту 7 розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, пунктів 1, 2 та абзацу 6 підпункту 2 пункту 10 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1363, абзаців 2, 3, 8 та 11 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, підпункту 1, 2, 7 та 10 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського/інспектора патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 18.09.2018 № 4324, пункту 5 розділу ІІ, підпункту 2 пункту 1 розділу VІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, пункту 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, пунктів 3, 4, 5 та 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів на проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, пункту 1 розділу ІХ, пунктів 2, 4 розділу Х, пункту 1 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ.

Суд звертає особливу увагу на те, що вступаючи на службу в поліції кожний поліцейський взяв на себе підвищені зобов`язання щодо дотримання службової дисципліни, як у службовий так і позаслужбовий час. Присяга поліцейського зобов`язує вірно служити, дотримуватися законодавства, поважати права людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського.

Авторитет поліції багато в чому пов`язується з авторитетом поліцейського, оцінкою його поведінки як у професійній сфері, так і поза межами його професійної (службової) діяльності. Поліцейський повинен докладати всіх зусиль, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною.

З матеріалів службового розслідування встановлено, що 27.01.2020 до УПП у Волинській області ДПП надійшов лист від ТУ ДБР, розташованого в м. Львові за № Л-389/12-03/2-20 від 22.01.2020 (вх. № Л-49 від 27.01.2020). Додатком до вказаного листа була заява адвоката Лавренчука О.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 . У вказаній заяві зазначено, що 01.01.2020, близько 06:00 на пр. Соборності в м. Луцьку відбулась ДТП за участі автомобіля марки «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та іншого автомобіля марки «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 .

Після дзвінка останнього на скорочений номер екстреного виклику поліції « 102», учасники дійшли згоди розійтись за допомогою «Європротоколу», оскільки пошкодження автомобілів були незначними. По прибуттю на місце події працівників поліції водії повідомили останнім, що самостійно розібралися в ситуації, оскільки оформили «Європротокол» та працівники поліції відібрали в останніх пояснення по події. Після цього, ОСОБА_4 працівники поліції відпустили, а ОСОБА_3 працівники поліції запропонували присісти до службового автомобіля. У останнього письмові пояснення не відбирались, після чого позивач почав опитувати останнього про те, де він працює та чим займається. На що ОСОБА_3 повідомив, що є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 .

Після цього позивач повідомив, що не буде повідомляти відповідальну особу військової частини, в якій несе службу ОСОБА_3 , однак, необхідно дотриматись процедури та поїхати на огляд до лікаря-нарколога у Волинський обласний наркологічний диспансер. Для того, щоб швидше оформити необхідні матеріали працівники поліції повідомили останньому, що у ВОНД йому необхідно відмовитись від проходження огляду, позивач всі формальності з приводу оформлення візьме на себе. Працівники поліції доставили ОСОБА_3 та пасажира його автомобіля ОСОБА_5 у ВОНД, де ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду, так як йому сказали працівники поліції, оскільки не розумів наслідків такої відмови. Лікар-нарколог, оглянувши останнього констатував відсутність ознак алкогольного сп`яніння, про що було зазначено у висновку, копію якого ОСОБА_3 не надали.

Після цього, ОСОБА_3 звернувся до позивача для з`ясування, коли йому повернуть посвідчення водія, оскільки воно було у поліцейських. Останній повідомив, що по закінченню оформлення необхідних матеріалів всі документи поверне та попросив в ОСОБА_3 надати номер мобільного телефону.

01 січня 2020 року о 18:26 ОСОБА_3 зателефонував на мобільний телефон позивача, на що останній повідомив, щоб ОСОБА_3 йому не телефонував та що за необхідності він сам йому зателефонує, а у протилежному випадку на останнього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

05 січня 2020 року о 16:43 позивач зателефонував ОСОБА_3 за допомогою додатку «Вайбер» та попросив надіслати фотографію «Європротоколу», який був складений 01.01.2020, а також поцікавився чи за даний період часу йому ніхто не телефонував з працівників поліції або інших служб.

09 січня 2020 року позивач запропонував ОСОБА_3 зустрітись о 20:00 поруч з торговим центром «Глобус».

09 січня 2020 року близько 20:15 до торгового центру «Глобус» приїхав службовий автомобіль працівників поліції, з якого вийшов позивач, який зі слів ОСОБА_3 почав вимагати у останнього за врегулювання ситуації грошові кошти у сумі 300 доларів, на що ОСОБА_3 відмовився, оскільки на його думку він не мав за що платити. Позивач, у свою чергу, повідомив, що ОСОБА_3 необхідно присісти до службового автомобіля для складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що мало місце 01.01.2020. Після цього ОСОБА_3 було доставлено у Луцький ВП ГУНП у Волинській області, де було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, також, адвокат зазначив, що ОСОБА_3 не було роз`яснено його права.

Також, під час перевірки інформації, що міститься в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за 01.01.2020 було встановлено, що о 06:30 на скорочений номер екстреного виклику поліції « 102» звернувся ОСОБА_4 з повідомленням у формі «ДТП без травмованих» за адресою: пр. Соборності в м. Луцьку.

У вищевказаному повідомленні було вказано, що на перехресті вул. Чорновола та пр. Соборності відбулась ДТП за участі автомобіля марки «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля марки «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_3 .

Диспетчером управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП у Волинській області було призначено екіпаж «Цунамі-0109».

Відповідно до розстановки сил та засобів роти № 4 батальйону УПП у Волинській області ДПП з 19:00 31.12.2019 до 07:00 01.01.2020, для виконання службових обов`язків у складі екіпажу «Цунамі-0109» заступили поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_1 та поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП сержант поліції ОСОБА_6 , відповідно до розстановки сил та засобів роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП з 19:00 09.01.2020до 07:00 10.01.2020, для виконання службових обов`язків у складі екіпажу «Цунамі-0111-0112» заступили позивач та поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_7 .

Згідно з вказаним висновком дисциплінарна комісія встановила, що позивач під час несення служби надав можливість учасникам ДТП 01.01.2020 за участю вищевказаних транспортних засобів всупереч вимогам чинного законодавства за відсутності для цього підстав скористатися правом повідомлення про ДТП відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка всупереч тому, що винуватець ДТП перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому, водію не було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, в результаті чого не було складено акт огляду у двох примірниках та не долучено до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 165555; отримавши 01.01.2020 висновок щодо результатів медичного огляду винуватця ДТП з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не склав відповідний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП у двох примірниках протягом 24 годин; 01.01.2020 всупереч встановленим вимогам не здійснював зйомку на портативний відео реєстратор поліцейського; здійснив вилучення посвідчення водія без відповідного запису у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки останній не складався; всупереч тому, що мав всі необхідні для цього дані, не склав протокол про адміністративне правопорушення за статтю 124 КУпАП; під час затримання 09.01.2020 винуватця ДТП для складання адміністративних матеріалів не склав відповідний протокол про адміністративне затримання, при цьому не повідомив регіональний цент з надання вторинної правової допомоги про адміністративне затримання; при спілкуванні 09.01.2020 з винуватцем ДТП на вул. Єршова, 1 в м. Луцьку не користувався портативним відео реєстратором поліцейського; 09.01.2020 при спілкуванні з адвокатом винуватця ДТП не був стриманим та ввічливим; 09.01.2020 видав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом без підпису у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення; 09.01.2020 під час несення служби не контролював безперебійність роботи інтернет-зв`язку на портативному логістичному пристрої (службовому планшеті) та не був зареєстрованим в системі «Lis-M» до 21:06 09.01.2020, тобто, вчинив дисциплінарний проступок, за який було запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність та попереджено, що в разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і знову допустив порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що застосовується, буде суворішим, ніж попереднє.

В ході службового розслідування позивачем були надані пояснення, відповідно до яких 01.01.2020 під час несення служби у складі екіпажу «Цунамі-0109» спільно з поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП сержантом поліції ОСОБА_6 помітили ДТП на пр. Соборності в м. Луцьку. Дана ДТП відбулась за участі автомобіля марки «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля марки «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_3 . Після цього працівники поліції під`їхали до учасників ДТП, які повідомили, що допомоги працівників поліції не потребують та вирішать ситуацію за допомогою «Європротоколу», тому прийняли рішення направитися на маршрут патрулювання, однак, на портативно-логістичний пристрій (службовий планшет) отримали завдання про вищезгадану ДТП. Оскільки останні повідомили, що допомоги працівників поліції не потребують, тому було прийнято рішення відібрати від них пояснення.

Позивач пішов до службового автомобіля, а поліцейська взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП сержант поліції ОСОБА_6 пішла до водія автомобіля марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_3 , для відбирання у останнього пояснень. Позивач повідомив, що поки його колега опитувала зазначеного учасника ДТП, він знаходився в службовому автомобілі. Після цього його колега повернулася до службового автомобіля та почала оглядати чи всі матеріали відібрані та до працівників поліції підійшов ОСОБА_4 і запитав, чи може він бути вільним, на що останньому повідомили, що так. Після цього поліцейські допомогли ОСОБА_3 відштовхати його автомобіль з проїзної частини на узбіччя та запросили останнього до свого транспортного засобу для надання пояснень.

Під час спілкування з ОСОБА_3 працівника поліції його поведінка видалась дивною, у зв`язку з чим у нього запитали чи вживав він алкогольні напої, на що ОСОБА_3 відповів, що алкогольних напоїв він не вживав, а вживав медичні засоби, які саме не повідомив.

Після цього, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, на що водій відмовився, тому поліцейські запропонували останньому проїхати у КП ВОНД для проведення медичного огляду у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_3 погодився.

Під час доставлення ОСОБА_3 на огляд до лікаря-нарколога позивач зателефонував т.в.о. командира роти № 4 батальйону УПП у Волинській області ДПП капітану поліції ОСОБА_8 та повідомив, що доставляють водія на огляд до лікаря-нарколога, оскільки останній відмовився проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, на що ОСОБА_8 повідомив, що працівники екіпажу «Цнамі-0109» про результати йому повідомили.

Пізніше стало відомо, що поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП сержант поліції ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_3 вийшли та повідомили, що останній відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Позивач взяв консультативний висновок спеціаліста та помітив, що в ньому підкреслено «ознак сп`яніння не виявлено». Оскільки позивач не зрозумів вказаних обставин, він зателефонував до т.в.о. командира роти № 4 батальйону УПП у Волинській області ДПП капітану поліції ОСОБА_8 та повідомив, що ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, на що ОСОБА_8 повідомлено, що треба шукати іншого учасника ДТП та складати на них протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 124, 130 КУпАП. Після цього позивач відібрав у ОСОБА_4 пояснення та зателефонував за номером, зазначеним у поясненням до потерпілого в ДТП, однак останній на телефонний дзвінок не відповів. Після цього позивач знову зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що потерпілий не відповідає на телефонні дзвінки, на що ОСОБА_8 надав вказівку скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтю 130 КУпАП на ОСОБА_3 та щоб позивач увімкнув портативний відеореєстратор і запитав, куди ОСОБА_3 їхав та чи вживав він алкогольні напої.

Разом з тим, позивач категорично заперечував дані щодо того, що ним вилучалося посвідчення водія ОСОБА_3 , що підтвердила його колега ОСОБА_6 . В той же час, позивач зазначив, що посвідчення водія він отримав від свого керівництва, у зв`язку з цим не було зафіксовано факту його вилучення та діяв виключно з урахуванням вказівок керівництва.

Крім того, позивач консультувався з відділом адміністративної практики УПП у Волинській області ДПП з метою отримання допомоги щодо складання протоколу, на що отримав інформацію, що йому необхідно скасовувати «Європротокол», який був складений учасниками ДТП 01.01.2020. Поспілкувавшись з відділом розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП у Волинській області ДПП останні порадили позивачу скласти схему ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП по схемі, яка вказана в «Європротоколі».

Після цього, 09.01.2020 позивач зателефонував ОСОБА_3 та домовився про зустріч поруч із ТЦ «Глобус», що знаходиться на вул. Єршова в м. Луцьку, з метою складання на останнього протоколу про адміністративне правопорушення за статтю 130 КУпАП. Близько 21:00 09.01.2020 під час несення служби у складі екіпажу «Цунамі-111-112» спільно з поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 зустрілися з ОСОБА_3 у зазначено місці і позивач повідомив йому, що буде складати адміністративні матеріали, на що ОСОБА_3 повідомив, що бажає скористатися юридичною допомогою адвоката, якого необхідно зачекати. Позивач попередив ОСОБА_3 , щоб останній повідомив адвокату, що його доставляють у Луцький ВП ГУНП у Волинській області, де будуть складатися усі матеріали.

Працівники поліції спільно з ОСОБА_3 приїхали у Луцький ВП ГУНП у Волинській області для складання протоколу про адміністративне затримання на ОСОБА_3 куди в подальшому прибув його адвокат з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Позивач стверджував, що адвокат поводив себе агресивно, тому він зателефонував до старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 та попросив останнього приїхати в Луцький ВП ГУНП у Волинській області. Після цього працівники поліції склали на ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП. Підстави, чому був виданий тимчасовий дозвіл на право керування без відповідного підпису в протоколі про адміністративне правопорушення пояснити не зміг. Після цього ОСОБА_3 разом із своїм адвокатом пішли в невідомому напрямку, а працівники поліції направилися на маршрут патрулювання.

Позивач наголосив, що ОСОБА_3 він не затримував, а запропонував йому проїхати у Луцький ВП ГУНП у Волинській області, на що останній добровільно погодився.

Разом з тим, позивач надав пояснення про те, що його портативний відеореєстратор 01.01.2020 під час спілкування з ОСОБА_3 був вимкнений, оскільки він розрядився. Крім того зазначив, що його портативний відеореєстратор був ввімкнений під час усього спілкування з ОСОБА_3 . З приводу вимагання у ОСОБА_3 грошових коштів позивач чує вперше та зазначає, що такий факт не мав місця.

Опитана в ході службового розслідування поліцейська взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП сержант поліції Смолярчук С.Е. підтвердила доводи позивача, що підтверджено її письмовими поясненнями.

Пунктом 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України 09.11.2016 № 1179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706 (далі Правила № 1179) передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Суд звертає увагу на те, що ані в матеріалах справи, ані в матеріалах службового розслідування не міститься будь-яких документальних доказів порушення позивачем Правила № 1179.

Статтею 2 Закону України від 02.07.2015 № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VІІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до статті 3 Закону № 580-VІІІ, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 580-VІІІ, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Зміст Присяги працівника поліції закріплений у статті 64 Закону № 580-VIII, відповідно до частини першої якої особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 580-VІІІ, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VІІІ передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема серед іншого, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (пункт 3 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII).

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України, відповідно до статті 1 якого службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Разом з тим, статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

В силу вимог пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як слідує зі змісту висновку від 31.03.2020 службового розслідування призначеного з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого, що має ознаки дисциплінарного проступку окремими працівниками управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, що виразилось у неналежному оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 , що мало місце 01.01.2020, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність та попереджено, що в разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і знову допустив порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що застосовується, буде суворішим, ніж попереднє.

Як стверджує відповідач у поданому до суду відзиві на позов, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції було оформлено наказом ДПП від 30.04.2020 № 244, а 04.05.2020 позивачу було доведено зміст вказаного наказу та вручено під підпис його копію.

Зазначено, що ДПП було реалізовано наказ від 30.04.2020 № 244 та видано оспорюваний наказ від 04.05.2020 № 303 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції.

Відповідач стверджував, що підставою для проведення службового розслідування слугувала інформація, викладена в листі ТУ ДБР, розташованого в м. Львові за № Л-389/12-03/2-20 від 22.01.2020 (вх. № Л-46 від 27.01.2020), додатком до якого була заява адвоката Лавренчука О.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 .

Як зазначає відповідач, в ході розслідування підтверджено факт того, що позивачем вчинено порушення службової дисципліни, що має ознаки дисциплінарного проступку, що виразилось у неналежному оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 , що мало місце 01.01.2020, а тому прийняті за наслідками службового розслідування спірні накази відповідача в частині звільнення позивача зі служби в поліції є такими, що прийняті відповідачем обґрунтовано, за наявності визначених законом підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, відповідач зазначив, що в силу вимог статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь до поліцейських, які обіймають посади найнижчого рівня, не застосовується, оскільки на момент проведення службового розслідування позивач мав найнижче звання рядовий поліції, тому, дисциплінарною комісією було застосовано попередження про неповну службову відповідність. Зазначив, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є винятковим правом органу Національної поліції, де особа проходить публічну службу.

Крім того, відповідач додатково зазначив, що позивач взагалі не усвідомив та не визнав своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку, повідомив про відсутність у позивача високих показників виконання повноважень, відсутність заохочень та попередня службова поведінка позивача за період служби в поліції з 2018 року.

Зокрема, на підставі висновку службового розслідування від 20.09.2018, за фактом можливих неправомірних дій позивача по відношенню до громадянина ОСОБА_10 , що мало місце 14.07.2018, наказом ДПП від 05.10.2018 позивачу було оголошено догану.

Висновком службового розслідування від 26.04.2019, за допущення незначного порушення службової дисципліни позивача було попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни та недопущення подібних випадків в подальшому.

Крім того, по факту завершення службового розслідування, 09.04.2020 з запиту про надання інформації від 06.04.2020 в порядку статті 93 КПК України ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, Департаменту патрульної поліції стало відомо, що у провадження слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 23.03.2020 до ЄРДР за № 0000318 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 146, частиною третьою статті 368, частиною першою статті 371 та частиною першою статті 374 КК України. Відповідач повідомив, що станом на день подання відзиву розгляд сказаного кримінального провадження триває.

Разом з тим, із заяви ТУ ДБР, розташованого в м. Львові за № Л-389/12-03/2-20 від 22.01.2020 з метою проведення службового розслідування відносно окремих працівників УПП у Волинській області ДПП, що має ознаки дисциплінарного проступку, що виразились у неналежному оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 , що мало місце 01.01.2020 вбачається, що за результатами розгляду заяви та враховуючи положення статті 216 КПК України встановлено, що ознак кримінальних правопорушень, підслідних ДБР не вбачається.

Проте, суд критично ставиться до повідомлених відповідачем обставин щодо внесення до ЄРДР за № 0000318 відомостей про вчинення кримінального правопорушення, оскільки даних щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності матеріали справи взагалі не містять, оскільки відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 про підозру, а також вказані обставини не були предметом службового розслідування, ініційованого 12.02.2020 відносно позивача.

Крім того, відповідач зазначив, що з матеріалів службового розслідування вбачається, що позивач був обізнаний щодо його проведення, неодноразово викликався для дачі пояснень. При цьому, позивачу було надано право на захист, яким він і скористався та надав свої письмові пояснення за відповідним фактом 19.02.2020.

Разом з тим, позивач спростував вищевказані твердження відповідача та повідом суд, що під час проведення службового розслідування лист про виклик про надання пояснень був направлений на адресу іншої особи, відповідно, позивач його не отримував, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не мав можливості вчасно захистити свої права належним чином, а також скористатися правовою допомогою під час надання пояснень.

Зі змісту листа відповідача від 17.02.2020 «Про виклик та надання пояснень» встановлено, що його скеровано на ім`я позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, ані матеріали справи, ані матеріали службового розслідування не містять інформації, що позивач перебував чи був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість, із наявних в матеріалах справи письмових доказів, а саме копії довідки про реєстрацію місця проживання від 21.08.2019 № 3391 встановлено, що позивач станом на 21.08.2019 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, застосовуючи крайній захід дисциплінарного стягнення відповідач повинен був належним чином обґрунтувати необхідність застосування саме такої міри та неможливість застосування інших видів дисциплінарного стягнення, чого останнім вчинено не було.

В той же час, як зазначалося вище, до позивача було вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність та попереджено, що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і знову допустив порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що застосовується, буде суворішим, ніж попереднє.

Будь-яких документально підтверджуючих доказів того, що позивач допустив чергове порушення службової дисципліни, починаючи з 31.03.2020, матеріали справи не містять та відповідачем про таке не зазначено.

Матеріалами справи також не підтверджено наявності за позивачем, починаючи з 31.03.2020 обставин, що обтяжують його відповідальність як поліцейського.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що всупереч висновку службового розслідування щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, наказом ДПП від 30.04.2020 № 244 було безпідставно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, внаслідок чого наказом ДПП від 04.05.2020 № 303 о/с позивача безпідставно звільнено зі служби в поліції.

За результатами службового розслідування, всупереч встановленим у висновку від 31.03.2020 рекомендаційного заходу дисциплінарного впливу у вигляді попередження про неповну службову відповідність, відповідач жодним чином не обґрунтував неможливості застосування до позивача вказаного дисциплінарного стягнення, натомість, необґрунтовано та безпідставно застосував до позивача крайній захід звільнення зі служби в поліції, не звертаючи навіть уваги на попередній перед цим захід звільнення з посади, що в силу приписів статті 13 Дисциплінарного статуту передує звільненню із служби в поліції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, Законом № 580-VIII не визначено процедури поновлення протиправно звільненого поліцейського на посаді, відповідно, застосуванню підлягають норми трудового законодавства.

За приписами частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, підлягає задоволенню вимога про поновлення ОСОБА_1 на посаді рядового поліції поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100).

Пунктом 5 Порядку № 10 передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку № 100, середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова № 988).

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.04.2016 № 669/28799 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку № 260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку № 260, який є спеціальним для вирішення спірних правовідносин встановлено, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19.07.2018 у справі № 805/1110/17-а.

Судом встановлено, що тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок протиправного його звільнення згідно з наказом відповідача № 303 о/с від 04.05.2020 з 04.05.2020 необхідно обраховувати з 05.05.2020 (перший робочий день після звільнення позивача) по 26.01.2021 (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді), що становить 267 календарних днів.

З огляду на те, що позивача звільнено 04.05.2020 (останній робочий день), відповідно сума виплат за два календарні місяці роботи, для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна обчислюватись виходячи з виплат за березень, квітень 2020 року.

Відповідно до довідки ДПП про доходи від 19.05.2020 № 644, заробітна плата ОСОБА_1 за березень 2020 року складає 10862, 94 грн., за квітень 2020 року складає 10862, 94 грн., що у сумі становить 21725, 88 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 356, 16 грн. (21725, 88 грн. (середня заробітна плата за останні два місяці роботи, згідно наданої довідки) : 61 (кількість днів).

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в даному випадку з 05.05.2020 по 26.01.2021.

З огляду на наведене, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу становить 95095, 25 грн. (356, 16 грн. х 267 календарних днів).

Приписами частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Оскільки присуджені позивачеві виплати є заробітною платою у відносинах публічної служби, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць, як і негайному виконанню в частині поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Суд звертає увагу на те, що у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

В той же час, суд констатує, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, зокрема, рішення якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про протиправність рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Разом з тим, відповідачем у відзиві не наведено доводів, які б спростовували надані позивачем пояснення та докази.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності його рішення.

Натомість, позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодних належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про неправомірність рішення відповідача, а позовні вимоги вважає такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Позивач у позові просив суд стягнути з відповідача 15 000, 00 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною третьою статті 143 КАС України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 143 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На обґрунтування поданого клопотання вказує, що 02.06.2020 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Глобал Лігал Груп» в особі керуючого партнера Адвокатського об`єднання Бондаренка Віктора Геннадійовича укладено договір № 02-06/01 про надання правової допомоги, відповідно до змісту якого предметом договору є, зокрема, здійснення представництва інтересів клієнта в адміністративних судах.

Відповідно до пункту 2 договору, клієнт зобов`язався оплатити послуги Адвокатського об`єднання на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 5 договору, за надану правову допомогу клієнт сплачує гонорар, розмір якого визначається додатковою угодою до даного договору.

Відповідно до змісту додаткової угоди № 2 (замовлення) до договору № 02-06/01 про надання правової допомоги від 02.06.2020, а саме пункту 5 додаткової угоди, сторони погодили, що вартість послуг виконавця, обумовлених в даному замовленні, становитиме 15000, 00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відтак, належним та допустимим доказом надання правової допомоги є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом/розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Крім того, у справі «East/West Alliance Limited проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Позивачем на підтвердження заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000, 00 грн. додано копію квитанції до прибуткового касового ордера № 02-06/1 від 02.06.2020 в сумі 15000, 00 грн. та копію акта № 1 виконаних робіт (наданих послуг) на загальну суму 15000, 00 грн.

Дослідивши вищевказані документи, враховуючи складність адміністративної справи та обсяг і зміст позовної заяви з доданими до неї документами, суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на рахунок позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 303 о/с від 04.05.2020 про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді рядового поліції поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (; місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05.05.2020 по 26.01.2021 у розмірі 95095, 25 грн. (дев`яносто п`ять тисяч дев`яносто п`ять гривень 25 копійок) без урахування обов`язкових податків та зборів.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ), рядового поліції поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції з 05.05.2020.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції (; місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 10862, 94 грн. (десять тисяч вісімсот шістдесят дві гривні 94 копійки) без урахування обов`язкових податків та зборів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (; місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.