Справа № 295/14106/20
Суддя: Перекупка І. Г.
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

за участю секретаря Капустинської Г.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області в особі поліцейського роти 1 батальйону 4 управління патрульної поліції в Житомирській області Мишко Юлії Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просивСкасувати постанову серії ЕАМ №3432254 від 15.11.2020 поліцейського роти 1 батальйону 4 УПП в Житомирській області Мишко Ю.С. якою на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України, закривши провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що Постановою серії ЕАМ №3432254 від 15.11.2020 поліцейського роти 1, батальйону 4 УПП в Житомирській області Мишко Ю.С. на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення ніби то мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Згідно постанови, ОСОБА_1 15.11.2020 о 05 год. 05 хв. керував ТЗ (технічним засобом), ВМW Х5 д.н. НОМЕР_1 , та було зупинено патрульними поліцейськими, які вважають, що порушив п.2.1. «а» ПДР. Позивач вважає зазначену постанову протиправною з огляду на те, що постанова винесена з порушенням порядку розгляду матеріалів про вчинення адміністративних правопорушень, без з`ясування всіх обставин справи та з порушенням його прав, визначених законом, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Так, 15.11.2020 позивач зі свою дівчиною ОСОБА_2 та товаришем ОСОБА_3 , повертались до дому, на автомобілі ВМW Х5 НОМЕР_1 , який належить моєму батькові ОСОБА_4 . При цьому, керувала вищевказаним автомобілем ОСОБА_2 , яка має посвідчення водія. Прибувши до місця паркування за адресою: м. Житомир, вул. Вокзальна, 10, до нашого автомобіля ззаду під`їхали працівники поліції, підійшли до вікна водія ОСОБА_2 та почали вимагати документи на автомобіль, права тощо. Позивач пояснив, що авто його батька, надав документи, поцікавився причиною зупинки тощо. Це викликало обурення працівників поліції, які не знайшовши порушень у документах, безпідставно звинуватили мене у тому, що за кермом перебував ОСОБА_1 ,а не ОСОБА_2 , що є порушенням правил дорожнього руху. Позивач заперечив цьому, оскільки це не відповідало дійсності, так як він взагалі сидів на задньому сидінні і не міг керувати автомобілем.

Надалі, не роз`яснивши його прав, що передбачені КУпАП, не надавши права викликати адвоката, притягнули до адміністративної відповідальності шляхом винесення оскаржуваної постанови.

Відповідачем на адресу суду надіслано пояснення на позов, позиція обґрунтовувалась тим, що постановою інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Мишко Ю.С. серії ЕАМ № 3432254 від 15.11.2020 на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови 15.11.2020 в м. Житомирі по вул. Несторова, 10, водій, керуючи транспортним засобом ВМW Х5, н.з. НОМЕР_1 та на законну вимогу не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, оскільки не мав права керування транспортними засобами, чим порушив п.п. та 2.4 а ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому постанова серії ЕАМ № 3432254 про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП винесена правомірно.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не подавав, будь-яких заяв, клопотань не надсилав.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, надані позивачем як обґрунтування позовних вимог, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.11.2020 в м. Житомирі по вул. Несторова, 10, водій, керуючи транспортним засобом ВМW Х5, н.з. НОМЕР_1 та на законну вимогу не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, оскільки не мав права керування транспортними засобами, чим порушив п.п. та 2.4 а ПДР України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ст.126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст.126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп.«а» п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пп.2.4.«а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.Відповідальність за дане порушення передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Тож враховуючи вищенаведені норми законодавства інспектор притягнув правопорушника до відповідальності за ознаками правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 ст.16 наведеного Закону встановлено, що водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що на водія покладено обов`язок мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та пред`являти їх для перевірки на виконання розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В той же час, виключений перелік підстав за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб передбачено у ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до п.1 якої такою підставою є порушення водієм Правил дорожнього руху.

З оскаржуваної постанови серії ЕАМ № 3432254 від 15.11.2020 вбачається, що відсутні будь-які відомості, що транспортний засіб позивача було зупинено з підстав порушення ним вимог Правил дорожнього руху. Не надані такі відомості і суду.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

В той же час, жодних доказів на підтвердження наявності обставин для зупинення транспортного засобу позивача, виключний перелік яких наведено у ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідачем надано не було.

Частинами 1, 2 ст.90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд критично ставиться до твердження відповідача, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.126 КУпАП внаслідок не виконання вимог поліцейського щодо пред`явлення посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, оскільки відповідно до ч.2 ст.62 Закону України «Про Національну поліцію» законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Як вбачається із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті , встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КУпАП. В ній зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства, в матеріалах справи відсутні будь - які об`єктивні дані, які б свідчили про те, що позивач дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат .

Як вбачається з квитанції № ПН3608744 від 24.11.2020, при зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено 420,40 грн. судового збору (а.с. 7).

Керуючись ст.ст.2,19-20,205,241-243 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3432254 від 15.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.01.2021.

Суддя І.Г. Перекупка