Справа № 400/4193/20
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 р. № 400/4193/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Фульги А.П. розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЙЛ УЛЬТРА", вул. 12 Поздовжня, 51, офіс 201, м.Миколаїв,54028

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна,6, м.Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.08.2020 № 6,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2020 ТОВ "ОЙЛ УЛЬТРА" звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 21.08.2020 № 6.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно на підставі акту перевірки №0125/14/29/05/41509035 від 24.07.2020 винесено податкове повідомлення-рішення № 6 від 21.08.2020, яким до ТОВ "ОЙЛ УЛЬТРА" застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 194 235,39 грн. Позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи з викликом сторін.

11.11.2020 Головне управління ДПС у Миколаївській області подало суду відзив на позовну заяву, в якому із позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Просить відмовити у задоволенні позову.

03.12.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою від 03.12.2020 року розгляд справи було відкладено на 17.12.2020 року.

17.12.2020 року позивачем до суду надано клопотання про залучення додаткових документів по справі.

17.12.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з прийнятою Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" на усій території України з 12 березня встановлено карантин. Відповідно до Рішення Ради суддів України від 17.03.2020 №19, встановлені рекомендації особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та

коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб.Суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в порядку визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, відзив, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДПС у Миколаївській області на підставі наказу №990 від 14.07.2020 проведено фактичну перевірку господарської одиниці ТОВ «ОЙЛ УЛЬТРА» (АЗС), що розташована за адресою: вул. Херсонське шосе, буд.115а, м.Миколаїв.

За результатами фактичної перевірки складено Акт № 0125/14/29/05/41509035 та в ході якої встановлено наступні порушення:ст. 3 п. 1, п.2, п.12, ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95 ВВР, а саме: не проведення розрахункової операції на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій та не роздрукування відповідного розрахунку документу і ведення з порушеннями обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

За результатами розгляду акту перевірки та виявлених порушень винесено податкове повідомлення-рішення № 6 від 21.08.2020, згідно якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 194 235,39 грн.

Позивач не погоджуючись із винесеним рішенням, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2756-VI (зі змінами та доповненнями), яким, зокрема, визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Функції контролюючих органів чітко визначені в статті 19-1 Податкового кодексу України, які зокрема визначають здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За правилами підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшою переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки контролюючим органом регламентовано правовими нормами встановленими статтею 80 Податкового кодексу України.

На підставі пункту 80.2 статті 80 ПК України, встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій,

касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України (підпункт 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Отже, саме наявність та існування хоча б однієї з вищевказаних обставин, передбачених положеннями Податкового кодексу України, наділяє контролюючий орган правом на проведення фактичної перевірки.

Суд зазначає відповідно до розділу 2 Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом ДПА України від 12.08.2008 N 534, акт перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення (або їх відсутність) вимог чинного законодавства.В акті перевірки має бути чітко викладений зміст порушення з посиланням на законодавчі та нормативно-правові акти, вимоги яких порушено.

Як вбачається з акту від 24.07.2020 № 0125/14/29/05/41509035, він не містить будь - якої інформації щодо змісту допущеного порушення, а лише констатує порушення п. 12 ст.З ЗУ від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо здійснення позивачем обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації з порушенням порядку, встановленому законодавством та здійснює продаж нафтопродуктів, що не відображені в такому обліку. При цьому які саме порушення та якого саме порядку обліку товарних запасів, відповідачем не зазначено.

Слід зазначити, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», дія якого відповідно до ст. 2 розповсюджується на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності.

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності визначено Національним Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 751/4044).

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеній в постанові від 20.01.2015 по справі № 21-275а14, у розділі V Закону України № 265/95-ВР«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону. Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 21 (в теперішній редакції закону - стаття 20) зазначеного Закону, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку, визначеного Положенням (стандартом) 9.

Позивач здійснює облік товарів у відповідності до вимог чинного законодавства України на підставі первинних документів, які свідчать про оприбуткування товарів (палива) на підставі накладних, що відображено у щоденних звітах форми 17-НП, здійснює щоденний облік кількості отриманого, реалізованого палива та його залишки, відповідно до вимог п. 16 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008р №281/171/578/155, здійснює відображення таких даних у оборотно - сальдових відомостях по субрахунку 2821 за період з 08.11.2019р. по 21.07.2020 року, які були надані під час проведення превірки та в подальшому відображає дані бухгалтерського обліку в документах обов`язкової податкової звітності зокрема по ПДВ та акцизному податку.

Первинні документи щодо оприбуткування товарів (товаро - транспортні накладні на оприбуткування палива, книги обліку розрахункових операцій, касові документи, змінні звіти оператора АЗС за формою 17-НП, оборотно - сальдові відомості по субрахунку 2821), були надані під час проведення фактичної перевірки, про що внесено відповідний запис у п. 2.1.9 акту фактичної перевірки від 24.07.2020 № 0125/14/29/05/41509035.

Крім того, суд зазначає, згідно ст.20 ЗУ № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, для застосування передбаченої статтею 20 ЗУ № 265/95-ВР фінансової санкції контролюючий орган повинен довести, що позивач здійснював реалізацію необлікованих товарів, що не було здійснено в ході проведення фактичної перевірки перевіряючими.

Відповідно до п.п.14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України під реалізацією підакцизних товарів (продукції) слід розуміти будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів, згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Як свідчать матеріали фактичної перевірки, акт від 24.07.2020 № 0125/14/29/05/41509035 та додатки до нього, факт реалізації необлікованого товару податковим органом не зафіксовано, що виключає можливість застосування до позивача штрафних санкцій, згідно вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР.

Вказана позиція повністю узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 12.06.2018 по справі № 826/18483/13-а (К/9901/3580/18) та в постанові від 12.12.2018 у справі № 819/1026/13-а, а саме:способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією від 20.05.2008 № 281/171/578/155, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного суду України від 31.05.2019 по справі № 809/1253/16 (К/9901/40494/18), зокрема що для встановлення факту реалізації необлікованого товару має бути встановлена розбіжність між даними обліку підприємства та фактичними залишками товару на АЗС.

Суд зазначає, що відповідач як контролюючий орган наділений правом на підставі пп 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно - матерільних цінностей, коштів, зняття залишків товарно - матеріальних цінностей, готівки, однак відповідач своїм правом не скористався та не надав позивачеві під час проведення фактичної перевірки жодної вимоги про зняття залишків товарно - матеріальних цінностей.

Слід зауважити, що матеріали фактичної перевірки, зокрема акт від 24.07.2020 та додаток №1 до акту перевірки - відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товаро - матеріальних цінностей) не містить даних щодо методів, засобів вимірювання та інших вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією від 20.05.2008 № 281/171/578/155. Таким чином вказані документи не містять достовірних відомостей, одержаних у встановленому діючим законодавством порядку і не можуть бути належним та допустими доказом порушень вимог вказаної Інструкції.

Вищезазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 12.06.2018 по справі №826/18483/13-а (К/9901/3580/18), відповідно до якої якщо в акті перевірки та додатку до нього не зазначено, інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів як того вимагає вказана Інструкція, з огляду на що інформація щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів, які зазначені в додатку до акту перевірки «Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей)» не може вважатьсь достовірною, а відповідно і твердження про те, що позивач реалізовував паливно-мастильні матеріали, які не є облікованими у встановленому законом порядку, не є доведеним.

Слід зазначити, що порядок обліку товарних запасів, зокрема палива, окрім ЗУ від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246 визначається п. 10 (порядок відпуску нафтопродуктів), п.14 (облік руху нафти і нафтопродуктів) та п. 16 (облік нафтопродуктів на АЗС) Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008р. №281/171/578/155 (Інструкція № 281).

Підпунктом 10.4.1 п. 10.4 п. 10 Інструкції №281/171/578/155 визначено, що на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС N 17-НП.

Відповідно п. 16 Інструкції №281/171/578/155 матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою N 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі N 17-НП, та надходження готівки.

Крім того, при складанні додатку № 2 до акту фактичної перевірки відповідачем не враховано дані змінного звіту АЗС за формою N 17-НП, а саме: не відображені відомості щодо залишку по кожному виду палива на початок зміни (колонка №4 звіту № 17-НП), обліковий залишок на кінець зміни (колонка №16 звіту № 17-НП), залишки нафтопродукту на кінець зміни (колонка № 21 звіту № 17-НП) та обсяги відпуску пального за показниками лічильника ПРК (колонка № 27 звіту № 17-НП).

Не врахування Відповідачем даних щодо залишків по кожному виду паливу на початок і кінець зміни унеможливлює об`єктивно встановити наявність чи відсутність розбіжностей між даними обліку підприємства та фактичними залишками товару на АЗС.

Встановлення фактичних даних щодо залишків палива на початок і на кінець зміни є необхідним з огляду на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду України від 31.05.2019 по справі № 809/1253/16 (К/9901/40494/18), зокрема що для встановлення факту реалізації необлікованого товару має бути встановлена розбіжність між даними обліку підприємства та фактичними залишками товару на АЗС.

Для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються паливнороздавальні колонки, що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму та вартості виданої дози.

Об`єм нафтопродукту під час його відпуску власникам автомобільного транспорту вимірюється у режимах дистанційного і місцевого керування паливно-роздавальними колонками.

Ha підставі товарно-транспортних накладних та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП.

Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП.

Фактичні залишки нафтопродуктів в резервуарах визначаються за результатами вимірювання та також відображаються у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Облік реалізації за готівку нафтопродуктів, за певний проміжок часу ведеться через реєстратор розрахункових операцій, в тому числі враховується відпуск нафтопродуктів на A3C за талонами, платіжними картками, відомостями.

Приписами ст.20 Закону України Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року №265-95ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 10.4.2 вказаної інструкції передбачено, що під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи обліковий залишок попередньої зміни), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами та кількості відпущених на зміну нафтопродуктів за сумарними показниками

лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об"єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам"яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих таври формулярах на ПРК, ОРК.

Кількісний облік нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС № 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий залишається у матеріально відповідальної особи, після завершення зміни.

Отже, при спробі оформлення звіту форми №17 НП по відкритій, поточній зміні можуть будуть отримані неповні та й некоректні дані за поточну, ще не закриту зміну.

Змінні звіти форми №17НП по всім попереднім закритим робочим змінам містять вже старі дані, які можна роздрукувати без будь-яких обмежень, як при закритій так і у відкритій робочій зміні.

Згідно пояснень наданих ОСОБА_1 21.07.2020 о 13:57 год надано х звіт денний №225 від 20.07.2020 року 19:50 так як станом на 21.07.2020р на АЗС за адресою вул.Херсонське шосе,115А відсутня подача електроенергії у зв`язку з заборгованістю, та повідомлялось про те, що в період з 20.07.2020 року з 19:50 год до 21.07.2020 року 13:57 год надходження та вибуття ПММ не відбувалось.

Згідно пп. 10.3.1.1 пп. 10.3.1 п.10.3 розділу 10 Інструкції №281/171/578/155 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1315 від 29.08.2002.

Комплексний аналіз змісту Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України свідчить, що положення цього документу встановлюють єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів.

Ведення підприємством на АЗС змінного звіту АЗС за формою №17-НП передбачено для порядку приймання-передавання зміни на АЗС.

Не внесення оператором АЗС записів до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП, через його відсутність на момент перевірки, є порушенням порядку приймання-передавання зміни на АЗС, а не порушенням правил обліку нафтопродуктів.

Проте, для встановлення факту реалізації необлікованого товару має бути встановлена розбіжність між даними обліку позивача та фактичними залишками товару на АЗС, чого податковим органом зроблено не було.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відтак, висновки про виявленні порушення, які слугували основними підставами для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не знайшли свого підтвердження в рамках розгляду даної адміністративної справи, що в сукупності з наведеними вище порушеннями порядку оформлення результатів податкової перевірки позивача, дають підстави суду для висновку про його протиправність та необхідність скасування задля відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду даної адміністративної справи, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, що заперечує проти позову, належних та допустимих доказів на доведення правомірності прийнятого ним рішення суду не надав, у зв`язку із чим суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЙЛ УЛЬТРА" (вул. 12 Поздовжня, 51, офіс 201, м.Миколаїв, 54028 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6, м.Миколаїв, 54001 ) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській оласті від 21.08.2020 №6.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6, м.Миколаїв, 54001 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЙЛ УЛЬТРА" (вул. 12 Поздовжня, 51, офіс 201, м.Миколаїв, 54028 ) судові витрати в розмірі 2913,53 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. П. Фульга