Справа № 640/21683/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., перевіривши відповідність вимогам ст. 296 КАС України апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору; апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, шляхом сплати судового збору.

Копію вказаного рішення вручено скаржнику 09 січня 2021 року.

На усунення недоліків апеляційної скарги позивачем подано заяву, у якій апелянт зазначає, що 06 січня 2021 року було припинено його підприємницьку діяльність. Стверджує, що єдиним джерелом доходу був саме дохід від підприємницької діяльності, та на даний час позивач отримує статус безробітного, а тому у останнього відсутні кошти на сплату судового збору.

Клопотання вмотивоване тим, що сім`я позивача відноситься до багатодітних сімей. Крім того, зазначає про відсутність достатніх коштів для оплати судових витрат (скрутного матеріального становища), оскільки відповідачем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках позивача.

Частиною 1 ст. 133 КАС України, передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частиною 1 ст. 8 Закону «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

В силу частини 2 цієї норми, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналізуючи норми статті 133 КАС України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд дійшов висновку, що підставою для звільнення від сплати судового збору є відповідний майновий стан заявника при одночасному дотриманні умов, визначених у частині 1 статті Закону України «Про судовий збір».

Слід відзначити, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні статей 73, 74 КАС України, доказами.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Суд враховує, що Закон №3674-VI не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).

Правова позиція з цього питання викладена в ухвалі Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №340/741/20.

Колегія суддів зазначає, що підставою для застосування положень статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути відомості (довідка) про розмір сукупного доходу (із всіх джерел) позивача за весь попередній рік, а також інші докази, якими об`єктивно підтверджується майновий стан позивача.

В свою чергу, позивачем не надано жодних документів, з яких можливо було б встановити розмір отриманого позивачем доходу, які б надали суду можливість встановити його матеріальний стан, а саме наявність або відсутність достатніх коштів для сплати судового збору.

При цьому, припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 06 січня 2021 року не є підставою для звільнення останнього від обов`язку надання доказів на підтвердження майнового стану позивача, зокрема, розміру отриманих доходів. Доказів наявності у апелянта на момент подання апеляційної скарги статусу безробітного суду не надано.

Таким чином, оскільки позивачем не надано належних доказів майнового стану та відсутності коштів для оплати судових витрат, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення апелянта від сплати судового збору.

Отже, на даний час, зазначені в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року недоліки апеляційної скарги скаржник не усунув.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

В силу ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 133, 169, 298, 243 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису, повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко