Справа № 307/3834/20
Суддя: Сойма М. М.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/3834/20
Провадження № 2-а/307/30/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., з участю секретаря с/з Ваш Е.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Поповича Михайла Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3516557 від 04 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Поповича Михайла Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3516557 від 04 грудня 2020 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Поповичем Михайлом Васильовичем від 04 грудня 2020 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 гривень. Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3516557 від 04 грудня 2020 року вбачається, що він о 19 годині 25 хвилин на автодорозі Н09 76 км передав у керування ТЗ особі, яка не мала права керувати таким транспортним засобом, чим порушив П.2.2 Правил дорожнього руху України. Позивач зазначає, що дії інспектора вважає протиправними, а оскаржувана постанова є незаконною, оскільки винесена з грубим порушенням його прав та законних інтересів як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому підлягає скасуванню з таких підстав. 04 грудня 2020 року, перебуваючи в автомобілі в ролі пасажира, за кермом якого була інша особа, на автодорозі Н09 76 км їх було зупинено інспектором Поповичем Михайлом Васильовичем . Після зупинки до них підійшов інспектор і на водія була винесена постанова за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. На запитання інспектора в кого з пасажирів є водійське посвідчення, він відповів, що в нього є. На прохання інспектора він пред`явив йому посвідчення водія, після чого інспектор Попович М.В., не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП, виніс постанову, не зазначивши статтю, по якій його буде притягнуто до відповідальності та не ознайомивши його з правами, передбаченими статтями 268 КУпАП та 63 Конституції України. Крім цього, зазначає, що жодного відношення до автомобіля він немає. Таким чином, після зупинки його транспортного засобу, висловлення звинувачень у його бік, інспектор Попович Михайло одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Позивач вказує, що будь- якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було вказано час і місце розгляду справи, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, не було з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Позивач вважає, що своїми діями інспектор Попович Михайло грубо порушив вимоги ст..ст.278, 279 та 280 КУпАП, а також його право на захист, яке закріплено ст. 268 КУпАП та ст.ст. 59, 63 Конституції України. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН №3516557 від 04 грудня 2020 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач інспектора Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Поповича Михайла Васильовича в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву не скористався, а тому, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності представника відповідача на підставі ст. 205 КАС України та письмових доказів, що є в матеріалах справи.

Заслухавши думку позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 04 грудня 2020 року інспектором Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Поповичем Михайлом Васильовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП України.

Підставою прийняття зазначеної постанови стали наступні обставини, встановлені відповідачем: 04 грудня 2020 року о 19 годині 25 хвилин на автодорозі Н09 76 км водій передав у керування ТЗ особі, яка не мала права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.2.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ст.72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 77 КАС України обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підстави позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Як зазначив позивач в позовній заяві, 04 грудня 2020 року інспектором Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Поповичем Михайлом Васильовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП України. Однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП позивачем не додано до позовної заяви та не надано суду, у зв`язку із чим, суд позбавлений можливості встановити законність її винесення та її обґрунтованість.

Саме по собі заперечення позивачем правомірності постанови, твердження про незаконність дій інспектора при винесенні постанови, не є доказами, які є підставою для скасування постанови та визнання дій інспектора незаконними.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно зі статтею 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.2 статті 126 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у даному випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення. Тому, належним відповідачем, як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Проте, розглядуваний адміністративний позов заявлено до інспектора Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Поповича Михайла Васильовича, тобто до неналежного відповідача.

При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 КАС України.

За правилами частини третьої статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина сьома статті 48 КАС України).

Зважаючи на вище наведені норми, суд також констатує, що інспектор Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Попович Михайло Васильович є неналежним відповідачем у даному спорі.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Поповича Михайла Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 213, 222, 251, 252, 255, 256, 258, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст.2, 5-11, 13-15, 48, 72-79, 90, 243-246, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Поповича Михайла Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3516557 від 04 грудня 2020 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1

Відповідач: інспектора Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Поповича Михайла Васильовича, адреса м.Хуст. вуд. 900 річчя Хуста, Закарпатської області.

Повний текст рішення складено 22 січня 2021 року.

Головуюча: Сойма М.М.