Справа № 159/5093/20
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 рокум. КовельСправа № 159/5093/20

Провадження № 2-а/159/6/21

Ковельський міськрайсуд Волинської області в складі:

головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора, поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Рудакова Гекрмана Володимировича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дії відповідача - поліцейського, незаконними та протиправними; визнання протиправною та скасування постанови у справі про адмінправопорушення; закриття провадження у справі про адмінправопорушення за відсутністю у його діях складу адмінправопорушення,

В С Т А Н О В И В:

06.10.20 р. до суду надійшов вказаний вище адміністративний позов. Позивач просить визнати дії відповідача - поліцейського, що полягають у притягненні його до адмінвідповідальності та складанні оскаржуваної постанови, незаконними та протиправними; визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ № 3100175 від 07.09.20 р. (далі - оскаржувана постанова) про накладення на нього адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн; закрити провадження у справі про притягнення його до адмінвідповідальності за відсутністю у його діях складу адмінправопорушення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.09.20 р. він отримав рекомендованим листом оскаржувану постанову. Вважає її протиправною. Зазначає, що 07.09.20 р. у м. Ковелі Волинської області його транспортний засіб (далі - т/з) було зупинено особою, подібною до поліцейського. Він же рухався, не порушуючи ПДР України. Поліцейський, як з`ясувалось згодом, - Рудаков Г.В. - відповідач у справі, підійшов до т/з, не представившись, почав вимагати у нього якісь документи. Він же поцікавився метою вимоги документів та причиною зупинення. Однак відповідач - поліцейський не назвав причин, повідомив йому, що у т/з не світить один габарит. Він же настоював на тому, щоб поліцейський представився, пред`явив посвідчення, нагрудний знак, пояснив причину пред`явлених до нього вимог, відмовившись виконувати такі. В ході суперечки відповідач - поліцейський повідомив, що щодо нього складе постанову про порушення ПДР України, проти чого він заперечував та зауважував на недотриманні поліцейським всіх вимог права; заявив усні клопотання про надання доказів його правопорушення, надання можливості скористатись правовою допомогою. Він також пояснив, що перед початком руху т/з всі зовнішні світлові прилади були справними, він не порушив ПДР України. Почувши зауваження поліцейського про те, що не працює задній лівий габарит, він запевнив, що невідкладно усуне несправність, так як те, що не світить лівий задній габарит не є правопорушенням в сенсі змісту п. 31.4.3 ПДР. На його клопотання та заяви відповідач - поліцейський не відреагував та клопотання не вирішив, виніс оскаржувану постанову без складання протоколу про адмінправопорушення. він повідомив поліцейському про свою незгоду та допущені останнім порушення. Оскаржувана постанова винесена безпідставно та з грубими порушеннями, без дотримання його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Покликаючись на ст. 258 КУпАП, зазначає, що протокол про адмінправопорушення складений не був, копії його йому вручено не було. Фабула обвинувачення дійсності не відповідає. Оскаржувана постанова не була надана йому для ознайомлення та підпису. Він поставив підпис про те, що ознайомлений зі своїми правами, хоча з ними його ніхто не ознайомлював. Оскаржувану постанову винесено без дотримання вимог чинного законодавства, поза межами повноважень особи, яка її винесла. Наведеним вище було порушено його конституційні права. Покликаючись на ст. ст. 8, 19, 35, 55, 56, 59, 62 Конституції України, судову практику, ст. ст. 33, 278, 280, 256, 258, 279, 268 КУпАП. Покликаючись на ст. ст. 278, 280, 279, 268, 288, 247 КУпАП, зазначає, що оскаржувану постанову винесено без дотримання цих норм права, а тому просить позов задовольнити.

За ухвалою судді від 07.10.20 р. позову заяву було залишено без руху.

27.10.20 р. позивачем було виправлено недоліки позовної заяви.

За ухвалою від 29.10.20 р. відкрито провадження у справі.

Вказану вище ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем - поліцейським отримано під розпис 03.11.20 р., а відповідачем - юридичною особою - 09.11.20 р..

16.11.20 р. до суду надійшов відзив УПП НП у Волинській області (місце служби відповідача - поліцейського) на позовну заяву, обґрунтований тим, що позовні вимоги не визнаються у повному обсязі. Оскаржувана постанова є законною, позов до задоволення не підлягає. Покликаючись на ст. 283 КУпАП, ст. 3. п. 11 ч. 1 ст. 23, ст. ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію», Закон України «Про дорожній рух», ПДР України, зазначає, що відповідачем - поліцейським було правомірно та законно винесено оскаржувану постанову. Покликаючись ст. 121 КУпАП, п. 31. 4.3 «а», ПДР України, п. 6.1.5, 6.1.7.1 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», зазначає, що вчинення позивачем правопорушення, зазначеного у оскаржуваній постанові, стверджується даними відеоматеріалів з камери нагрудного реєстратора поліцейського DM 4 181 від 07.09.20 р.. З огляду на виявлення такого правопорушення, оскаржувані дії поліцейського є законними. Позивача як водія було поінформовано про причину зупинення т/з. Після встановлення особи водія поліцейським було проведено підготовку справи про адмінправопорушення до розгляду, було заслухано пояснення водія. У оскаржуваній постанові чітко вказано суть правопорушення, вона відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України 07.11.15 р. № 1 395. Покликаючись на ст. ст. 252, 251 КУпАП, зазначає, що оскаржувана постанова була оголошена позивачеві негайно після її винесення, однак, отримати її копію під підпис позивач відмовився. Тому оскаржувану постанову було надіслано позивачеві поштою рекомендованим листом. Покликаючись на п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 222 КУпАП, зазначає, що оскаржувана постанова є законною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

За станом на 28.12.20 р. відзиву відповідача - юридичної особи - на позовну заяву до суду не надійшло.

Копію відзиву з УПП у Волинській області позивачем отримано під розпис 09.11.20 р..

11.11.20 р. позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, що, однак, судом до уваги взята бути не може, так як у порушення вимог ч. 2 ст. 163, п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України, до відповіді на відзив на позовну заяву позивачем не додано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Ст. 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, дослідивши докази у справі, з`ясувавши обставини справи, проаналізувавши доводи сторін, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Так відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Ч. 1 ст. 121 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, зокрема, у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 340 грн.

Як вбачається зі змісту копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, вона винесена відповідачем - поліцейським - о 23 год. 11 хв. 07.09.20 р. у м. Ковелі Волинської області, по вул. Брестській, 37 «В» щодо позивача. У ній зазначено, що останній там же керував автомобілем та допустив порушення п. 31.4.3 ПДР України, так як керував т/з, у якого не працював задній лівий габарит у темну пору доби, чим вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Накладено на позивача вказане вище адмінстягнення. До постанови мається додаток: відео з нагрудного відео реєстратора поліцейського № DM 4181. Копія оскаржуваної надіслана особі по пошті 08.09.20 р., так як особа відмовилась проставляти підпис в отриманні копії постанови; була ознайомлена із її змістом усно.

Згідно з п. 31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо є технічна несправність зовнішніх світлових приладів.

П. п. 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожньою руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи. які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно - владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Ст. 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь - які сумніви щодо наявності такого порушення.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та винуватості особи у його вчиненні, що підтверджена належними доказами.

П. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію " визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором (поліцейським) дотримано не було.

До оскаржуваної постанови додано відеозапис із відеореєстратора з нагрудної камери поліцейського.

З відтвореного у судовому засіданні відеозапису із відеореєстратора з нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейським після зупинення авта під керуванням позивача повідомлено останньому як водію причину зупинки; та обставина, що авто під керуванням позивача було зупинено саме поліцейським, як слідує з відеозапису, сумнівів не викликає з огляду на формений одяг, відповідний зразку і опису, затвердженим у встановленому законодавством порядку. Відповідачем - поліцейським пояснено позивачеві як водію, яке саме порушення ПДР України ним вчинено, яка саме несправність мається у його авта під час руху, роз`яснено його права і обов`язки та з дотриманням вимог чинного законодавства винесено оскаржувану постанову та вжито заходів до вручення її копії позивачеві. Невручення копії оскаржуваної постанови позивачеві мало місце у зв`язку з відмовою останнього проставити свій підпис про те, що копія постанови йому вручена.

Це спростовує доводи позивача про обставини його зупинення та підготовчі до винесення оскаржуваної постанови дії відповідача - поліцейського. Дії відповідача - поліцейського по винесенню оскаржуваної постанови також є відповідними вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.15 р. N 1 395, що зареєстровано в МЮ України 10.11.15 р. за N 1 408/27 853; КУпАП.

Згідно з Правилами дорожнього руху України, а саме: пп. 31.4. - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, як, зокрема, - за п. 31.4.3 - зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно з п. 31.5. ПДР України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п. 31.4 ПДР України, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог п. п. 9.9 і 9.11 Правил.

Згідно з п. 9.9. ПДР України: аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено ПДР України.

Однак вказаних вище вимог позивачем не було дотримано, оскільки він рухався без увімкненої аварійної сигналізації.

Разом з тим позивач не заперечує факту наявності таких вказаних у оскаржуваній постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності обставин (тобто, що він керував вказаним у ній автомобілем та у зазначені у постанові час, дату та місці на момент зупинення його поліцейським у автомобілі, дійсно, мала місце технічна несправність зовнішнього світлового приладу його автотранспорту).

Суд зважає на те, що будь - яких доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача - поліцейського по винесенню оскаржуваної постанови, позивачем суду не надано.

Доводи позивача у тій їх частині, що відповідачем - поліцейським протиправно не було складено протокол про адмінправопорушення, не грунтуються на вимогах чинного законодавства та на увагу суду не заслуговують.

Зміст оскаржуваної постанови відповідає положенням ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином матеріалами відзиву на позовну заяву у повному обсязі спростовано доводи позивача щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови. За таких обставин, аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а, відтак, у задоволенні позову слід відмовити, оскільки оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо - транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому вона скасуванню не підлягає.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому суд вбачає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача за їх безпідставністю у повному обсязі і залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви - без задоволення.

Щодо питання розподілу судових витрат, то суд вбачає підстави для стягнення з позивача на доход держави суми судового збору як такого, що не сплачений ним при подачі позовної заяви до суду. Так за ухвалою судді від 07.10.0 р. позовну заяву було залишено без руху з огляду на те, що позивач не надав суду документа, що підтверджував би сплату позивачем судового збору при подачі розглядуваного позову до суду. У подальшому позивачем подано до суду дублікат квитанції про сплату судового збору і судом було відкрито провадження у справі. Однак сума судового збору, що зазначена у наданому позивачем суду дублікаті квитанції про сплату судового збору, у подальшому не підтвердилась як сплачена. Так на запит суду Ковельським УДКС України Волинської області листом за вих. № 03 - 36 - 10/18 від 12.01.21 р., що надійшов до суду 22.01.21 р., повідослено, що у період з 13.10.20 р. по 30.10.20 р. на відповідний рахунок від позивача кошти судового збору не надходили.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278, 280, 283, ч. 1 ст. 121 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України 07.11.15 р. N 1 395, що зареєстровано в МЮ України 10.11.15 р. за N 1 408/27 853; Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом МВС України 18.12.18 р. N 1 026, що зареєстровано в МЮ України 11.01.19 р. за N 28/32 999, п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію ", ПДР України, затвердженими Постановою КМ України № 1 306 від 10.10.01 р., суд

вирішив:

У позові відмовити у повному обсязі за його безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РКНОПП НОМЕР_2 , мешканця м. Ковеля Волинської області, на доход держави 420 (чотириста двадцять) грн, 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РКНОПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: інспектора, поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Рудакова Германа Володимировича, адреса місця служби - 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 156; юридична адреса місця служби - 43025, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15;

відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул.

Федора Ернста, 3;

представник відповідача - юридичної особи - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Моніч Тетяна Миколаївна, паспорт серії НОМЕР_3 , адреса місця служби - 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 156; юридична адреса місця служби - 43025, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Головуючий:І. М. Логвинюк