Справа № 400/2898/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 р. № 400/2898/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:товариства з обмеженою відповідальністю "Софія-Граніт", с. Софіївка, Новобузький район, Миколаївська область, 55632

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.04.2020 р. № 8,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Софія-Граніт" звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.04.2020 р. № 8.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ґрунтується на безпідставних висновках акту перевірки, а отже, прийняте без достатніх правових підстав, є протиправним та підлягає скасуванню. На момент проведення перевірки у позивача були наявні належним чином оформлені податкові накладні, що підтверджують правомірне віднесення до податкового кредиту сум ПДВ, нарахованого у зв`язку з придбанням товарів у ТОВ "Смайлос" і ТОВ "Захід Бест". Із зазначеного випливає, що сума податкового кредиту за квітень 2019 року сформовано позивачем правомірно, оскільки ПДВ входить до складу договірної суми, сплаченої постачальникам товару.

21.08.2020 р. відповідачем подано відзив на позов (т. 2 а. с. 50-55), де вказано, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки встановлено завищення суми від`ємного значення з ПДВ за квітень 2019 року на суму 227859,00 грн. Опрацьовані первинні документи хоч і відповідають зовнішнім формальним ознакам, проте не відображають факт постачання товарів та зазначені в них відомості суперечать податковій інформації, яка наявна в базах даних контролюючого органу, тобто є недостовірними. Позивачем до перевірки не надано пояснення та їх документальні підтвердження щодо подальшого використання нібито придбаних у ТОВ "Смайлос" і ТОВ "Захід Бест" товарів. Сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність контрагентів-постачальників позивача, свідчить, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди.

За клопотанням позивача справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

У лютому 2020 року відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача по взаємовідносинам із контрагентами-постачальниками ТОВ "Смайлос", ТОВ "Захід Бест" за квітень 2019 року і ПП "Прем`єра Південь" за липень, серпень, жовтень, грудень 2018 року, березень, квітень 2019 року та контрагентами-покупцями, результати якої оформлені актом від 03.03.2020 р. № 241/14-29-05-08/35156965 (т. 1 а. с. 14-62).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 381307,00 грн, а також завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 451587,00 грн.

14.04.2020 р. позивач подав заперечення на акт перевірки (т. 1 а. с .64-73), за результатами розгляду яких відповідачем внесено зміни до акту перевірки та викладено висновок у новій редакції. Так, встановлено порушення п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200 п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 227859,00 грн, за квітень 2019 року (т. 1 а. с. 74-91).

29.04.2020 р. відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 8, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 227859,00 грн (т. 1 а. с. 11-13).

15.05.2020 р. позивач подав скаргу на податкове повідомлення-рішення, яка рішенням Державної податкової служби України від 02.07.2020 р. залишена без задоволення (т. 1 а. с. 92-107).

Висновки акту перевірки мотивовані непідтвердженням реальності господарських операцій позивача з ТОВ "Смайлос" і ТОВ "Захід Бест".

Основним видом діяльності позивача є різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю. На підставі договорів від 01.09.2017 р. № 232 і № 231 позивач орендує у ПрАТ "Микитівський гранітний кар`єр" виробничий майновий комплекс та техніку (т. 1 а. с. 110-122).

У 2016 році позивач почав розвивати новий напрямок діяльності: поточний ремонт доріг, у зв`язку з чим були орендовані необхідна техніка і агрегати у ТОВ "Гнейс-С" (т. 1 а. с. 123-180).

В процесі експлуатації техніки відбувається природній знос її робочих деталей, для заміни яких позивач уклав договори з ТОВ "Смайлос" і ТОВ "Захід Бест".

Так, 01.04.2019 р. позивач уклав із ТОВ "Смайлос" договір поставки № 190401 (т. 1 а. с. 181-184). До перевірки та суду надано видаткову накладну від 01.04.2019 р. № 220, податкову накладну від 01.04.2019 р. № 263, товарно-транспортну накладну від 01.04.2019 р. № 19040101, довіреність від 01.04.2019 р. № 39 на ім`я ОСОБА_1 , рахунок-фактуру від 01.04.2019 р. № 190401 та платіжне доручення від 17.04.2019 р. № 2467 (т. 1 а. с. 185-237).

Натомість відповідач зазначив у акті перевірки, що ТОВ "Смайлос" має лише офіс у м. Миколаєві, за даним ЄРПН не встановлено придбання послуг оренди нежитлових приміщень, машин та обладнання, транспортних засобів, послуг зберігання товарів, навантажувально-розвантажувальних робіт, інструментів, приладів та інвентарю, інших основних засобів, опалення, газо-, водопостачання, зв`язку тощо. Відсутність таких витрат, на думку відповідача, є одним зі свідчень фактичної неможливості здійснення господарської діяльності. На підприємстві працює один директор, не встановлено залучення трудових ресурсів у сторонніх організацій. Не встановлено придбання товарів у попередніх податкових періодах, які ТОВ "Смайлос" реалізувало на адресу позивача. ТОВ "Смайлос" не є виробником товарів, не здійснювало імпорту товарів. Таким чином, відповідач дійшов висновку про проведення ТОВ "Смайлос" транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Із ТОВ "Захід Бест" позивач уклав договір купівлі-продажу від 15.03.2019 р. № 1 (т. 1 а. с. 238-239). До перевірки та суду надано видаткові накладні від 09.04.2019 р. № РН-0400050 і № РН-0400051, податкові накладні від 09.04.2019 р. № 50 і № 51, товарно-транспортну накладну від 09.04.2019 р. № 19040901, довіреність від 09.04.2019 р. № 52 на ім`я ОСОБА_1 , рахунки-фактури від 09.04.2019 р. № СФ-0400050 і № СФ-0400051 та платіжні доручення від 17.04.2019 р. № 2469 і 2470 (т. 1 а. с. 240-249).

Використання придбаних у ТОВ "Смайлос" і ТОВ "Захід Бест" товарів у господарській діяльності позивача підтверджується актом списання по матеріальному складу та оборотно-сальдовою відомістю за квітень 2019 року (т. 1 а. с. 250, т. 2 а. с. 1-12, 15-19).

Натомість відповідач зазначив у акті перевірки по контрагенту ТОВ "Захід Бест", що з наданих видаткових накладних не встановлено особу, яка отримувала товар, з боку позивача проставлено лише підпис без зазначення ПІБ особи. Відповідно до форми № 20-ОПП у ТОВ "Захід Бест" відсутні об`єкти оподаткування, через які проводиться діяльність. Адреса орендованих приміщень у податкових накладних не зазначена. На підприємстві працювало десять осіб. Не встановлено придбання товарів у попередніх податкових періодах, які ТОВ "Захід Бест" реалізувало на адресу позивача. Крім того, ТОВ "Захід Бест" є фігурантом досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2019 р. за № 0000093. Таким чином, відповідач дійшов висновку про проведення ТОВ "Захід Бест" транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 9 зазначеного вище Закону визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З огляду на положення ст. 198 ПК України, для отримання права на формування податкового кредиту з ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару, платник податків повинен мати податкові накладні, виписані на реально отриманий товар, призначений для використання в господарській діяльності. Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права на податковий кредит мають лише реально вчинені господарські операції.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Умовами реалізації права платника на формування валових витрат та податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Позивач надав і до перевірки, і суду первині бухгалтерські документи, які підтверджують реальність отримання товарів від контрагентів-постачальників. В подальшому придбані товари позивач використав у власній господарській діяльності (для ремонту та заміни деталей в машинах та устаткуванні), на доказ чого надав відповідні документи.

Зазначення в акті перевірки про можливі порушення контрагентів є необґрунтованим, тим більше що перевірки щодо контрагентів позивача контролюючими органами не проводилися. До того ж, ст. 61 Конституції України задекларовано індивідуальний характер юридичної відповідальності. Тобто, позивач відповідає лише за господарські операції, безпосереднім учасником яких він є, та не зобов`язаний відслідковувати дотримання вимог податкового законодавства контрагентами.

Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми витрат та/чи податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у справі не встановлені.

Наведені в акті перевірки обставини, виявлені контролюючим органом уже після здійснення господарських операцій з позивачем.

Податковим органом не спростовано, що внаслідок придбання у ТОВ "Смайлос" і ТОВ "Захід Бест" товарів позивач мав намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності, не підтверджено, що позивач прагнув отримати вигоду виключно/переважно за рахунок відшкодування з державного бюджету ПДВ (безпідставного формування податкового кредиту). Відповідачем не доведено неотримання позивачем товару.

Наявності в первинних документах суттєвих недоліків, які б ставили під сумнів їх реальність, відповідач не навів.

Неприйнятними є доводи контролюючого органу і в частині посилання на досудове розслідування № 0000093, оскільки ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, матеріали досудового розслідування не можуть вважатися належними доказами в адміністративному судочинстві.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.11.2018 р. по справі № 822/551/18.

В основу висновків відповідача покладено аналіз баз даних по ТОВ "Смайлос" і ТОВ "Захід Бест", однак належних доказів нереальності операцій позивача з вказаними контрагентами не надано.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.04.2020 р. у справі № 805/5017/15-а, будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема, задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідач не довів правомірність висновків акту перевірки, що стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Судом встановлено, що фактичне виконання договорів позивача з ТОВ "Смайлос" і ТОВ "Захід Бест" підтверджується належними та допустимими доказами, договори не містять ознак фіктивності. Матеріалами справи підтверджено наявність підстав для відображення вказаних операцій у бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що виключає наявність висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Викладене є підставою для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 3418,00 грн (т. 2 а. с. 37), що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Софія-Граніт" (с. Софіївка, Новобузький район, Миколаївська область, 55632, ідентифікаційний код 35156965) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.04.2020 р. № 8 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 29.04.2020 р. № 8.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) судовий збір у сумі 3418,00 грн (три тисячі чотириста вісімнадцять грн 00 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Софія-Граніт" (с. Софіївка, Новобузький район, Миколаївська область, 55632, ідентифікаційний код 35156965).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 27.01.2021 р.

Суддя Н. В. Лісовська