Справа № 520/17973/2020
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 р. № 520/17973/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Суховарової О.А.,

представника позивача - Безбородих Д.М.,

представник відповідача - не прибув,

представники третіх осіб - не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи - Міністерство юстиції України, Приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійович про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати виконавчі дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Баранової Яни щодо відкриття виконавчого провадження №63726512 - незаконними та неправомірними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №63726512, видану старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Барановою Яною від 30 листопада 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження №63726512 порушує норми частини 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки для розрахунку виконавчого збору з виконання виконавчого листа у випадку, коли такий збір був призначений до 28 серпня 2018 року, застосовується редакція Закону, що діяла до 28 серпня 2018 року. Згідно з такою редакцією Закону, виконавчим збором є сума, що складає 10 відсотків від фактично стягненої суми. На дату повернення виконавчого листа на ньому державним виконавцем було зроблено напис про стягнення 12806,18 грн суми боргу та 1280,49 грн виконавчого збору. Тобто на момент повернення виконавчого листа позивачем було сплачено 10 відсотків від фактично стягненої суми.

Ухвалою суду від 28.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку, передбаченому статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 12.01.2021 о 14:00 год.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 у зв`язку з тим, що відповідач в судове засідання не прибув, витребуваних судом документів ним не надано, розгляд справи відкладено на 26.01.2021 об 11:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав матеріали виконавчого провадження та просив розглянути справу без його участі.

Треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Дзержинським районним судом м. Харкова 09 жовтня 2013 року ухвалене рішення по цивільній справі №2-747/11 (2/638/47/13) за позовом Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції АТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, яким позов Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції АТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задоволено частково.

Дзержинським районним судом міста Харкова 31.03.2014 було видано виконавчий лист №2-747/11 (2/638/47/13).

За цим виконавчим листом Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області було відкрито виконавче провадження №43030605.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2017 по справі №2-747/11 (2/638/47/13) змінено стягувана Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" у виконавчому провадженні з виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.10.2013 по цивільній справі №2-74711 (2/638/47/13) за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

04.11.2020 до Відділу надійшла заява директора ТОВ «ФК «Форінт» Островського В.А. від 03 листопада 2020 року за вих. №2/2020/11/3480 про повернення без виконання виконавчого листа №2-747/11 від 31.03.2014, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова.

11 листопада 2020 року, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Барановою Яною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (стягнуто 12 806,18 грн суми боргу на користь стягувача та 1280,49 грн виконавчого збору).

17 листопада 2020 року за цим виконавчим листом Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитром Анатолійовичем було відкрито виконавче провадження №63648084, про що складено відповідну постанову.

Постанову про стягнення виконавчого збору №43030605 від 11.11.2020 було винесено в рамках виконавчого провадження №43030605 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №2-747/11 від 31.03.2014.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Барановою Яною 30 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови №43030605.

Не погодившись із вказаною постановою державного виконавця, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII; в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою, шостою, сьомою і статтею 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Статтею 40 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432; в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови, далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 8 розділу III Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, насамперед, обґрунтовуючи це тим, що стягнення з позивача виконавчого збору є неправомірним, оскільки позивач не погоджується із сумою виконавчого збору та наводить відповідні доводи щодо завищення такої суми, посилаючись, зокрема, на частину другу статті 27 Закону №1404.

Отже, ОСОБА_1 не обґрунтовує протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, а фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, яка у цій справі не оскаржується.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №0340/1792/18 (провадження №11-733апп19) та в постанові Верховного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 360/4369/19.

Також, стягнення виконавчого збору у випадку повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» є обов`язком державного виконавця, а отже вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішення не є обов`язковою умовою стягнення виконавчого збору.

Враховуючи, що виконавчий документ повернуто за заявою стягувача та виконавчий збір не стягнуто, дії державного виконавця з винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з поверненням виконавчого документа відповідають приписам частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII, отже є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім цього, частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Таким чином, дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 820280,53 грн вчинені у відповідності до вимог законодавства та з дотриманням приписів частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII.

Виходячи з наведеного, суд приходить висновку про те, що оскаржувана постанова від 30.11.2020 про відкриття виконавчого провадження №63726512 є правомірною, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування.

У частині доводів позивача про розмір виконавчого збору, суд зазначає наступне.

На момент прийняття спірної постанови, редакція статті 27 Закону №1404-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, передбачала, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 Закону зі змінами, внесеними Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII).

Із вказаних правових норм слідує, що виконавчий збір є обов`язковим до сплати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, розмір якого становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, а не з фактично стягнутої суми, як вважає позивач.

Враховуючи Прикінцеві та Перехідні положення Закону №1404-VІІІ, суд зазначає, що положення попереднього Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV застосовується не щодо всього виконавчого провадження №43030605, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону №606-ХІV. Кожна окрема виконавча дія, яка оформлюється в тому числі шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата.

Отже, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору ВП №43030605 винесена виконавцем 11.11.2020, тобто вже в період дії Закону №1404-VІІІ, відтак, державний виконавець, приймаючи дану постанову повинен вчиняти таку дію відповідно до Закону №1404-VІІІ.

Відтак, визначення державним виконавцем виконавчого збору із суми, що підлягала до примусового стягнення, є законним, таким, що узгоджується з положеннями норм Закону №1404-VIII.

Вказана правова позиція відображена, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №520/9144/18, яка в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи відсутність порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та факт не оскарження позивачем постанови про стягнення виконавчого збору, відсутні підставі для скасування постанови від 30.11.2020 у ВП №63726512 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних

повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим адміністративних позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ), треті особи - Міністерство юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ), Приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійович (вул. Молочна, буд. 18, оф. 25, м. Харків, 61001, РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та скасування постанови - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин