Справа № 420/11267/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Право», Юридичного департаменту ОМР про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Право», Юридичного департаменту ОМР в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати відмову (викладену у формі листа) Юридичного Департаменту Одеської міської ради від 15.04.2020 року;

- зобов`язати Держателя Адресного реєстру: Юридичний департамент Одеської міської ради та Адміністратора Адресного реєстру: Комунальне підприємство "Право" зарезервувати адреси на нерухоме майно, що належить на праві спільної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 житловим будинкам, утвореним в результаті поділу об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява обґрунтована наступним.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою поділу житлового будинку було виготовлено висновок від 15.07.2019 р. В№5290119.

В подальшому позивачі звернулись до Юридичного департаменту ОМР та КП «Право» із замовленнями про резервування адреси житлового будинку, утвореного в результаті поділу об`єкта нерухомого майна.

Листом від 15.04.2020 року №836вих. було повідомлено про відсутність підстав для резервування адреси, оскільки документи містять розбіжності.

Позивачі вважають таку відмову протиправною, з зв`язку з чим і звернулись до суду за захистом.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року відкрито провадження по справі, в порядку ст. 262 КАСУ, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

14.12.2020р. за вхід.№ЕП/24342/20 представником відповідача (Юридичного департаменту ОМР) надано відзив, який обґрунтовано наступним.

За відсутності жодних дозвільних документів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на виконання будівельних робіт, чи документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта, є обгрунтовані підстави вважати зазначене будівництво самочинним. В свою чергу, присвоєння нової адреси та виділення окремого об`єкта нерухомого майна стане своєрідною легалізацією здійсненого самочинного будівництва, що є неприпустимим.

З урахуванням розбіжностей, виявлених у наданих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 документах, листом юридичного департаменту ОМР відмовлено у видачі відповідної довідки з Адресного реєстру міста Одеси з причин ненадання документів, на підставі яких здійснена реконструкція або переобладнання житлового будинку, в результаті чого збільшилась його площа, та документів, які відповідно до законодавства України підтверджують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - гаража літ. «К», а також відведення земельної ділянки для цілей її забудови.

14.12.2020р. за вхід.№53151/20 надійшов відзив КП «Право», в обгрунтовання зазначено, що позивачі звернулись із замовленням №501 стосовно підготовки довідки з Адресного реєстру міста Одеси, однак через виявлені розбіжності у наданих позивачами документах, останнім відмовлено в отримання вказаної довідки.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №181499516 від 18.09.2019 року, №181502458 від 18.09.2019 року, договором дарування від 15.112003 та рішенням суду від 08 травня 2003 року.

З метою виділення можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна, було виготовлено висновок від 15.07.2019 року В/№5290119.

02.04.2020 р. Позивачі, з метою резервування адрес житловим будинкам, утвореним в результаті поділу об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , звернулись до КП «Право» із замовленням, яке зареєстроване за вх.№501.

До зазначеного замовлення позивачами було додано копії документів, зокрема: технічний паспорт від 15.08.2019, 29.03.2007 року, довідка ТОВ АБТІ від 15.08.2019 року, копії витягів з державно реєстру, копію висновку від 11.02.2020 року, копію рішення суду від 08.05.2003 року, копію договору дарування від 15.11.2003 року, копії ІНН та паспортів позивачів та висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 11.02.2020 №3873055.

Листом від 15.04.2020 року №836вих. було повідомлено про відсутність підстав для резервування адрес житловим будинкам, утвореним в результаті поділу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі наданих документів, оскільки документи містять розбіжності.

Зазначений лист отримано представником 23.04.2020 року.

Зі змісту договору дарування від 15.11.2003 року вбачається, що частина житлового будинку, яка належала гр. ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О. 30.05.2000 р. за реєстровим №2698, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 14.07.2000 року в книзі №119 доп., на сторінці №54 за №13590, подарована ОСОБА_1 .

08 травня 2003 року, відповідно до рішення Київського районного суду м.Одеса у справі №2-2789/2003 визнано дійсним договір довічного утримання, що укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язався пожиттєво утримувати ОСОБА_4 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 .

18.09.2019 року державним реєстратором Юридичного департаменту ОМР Єременко І.М. здійснена державна реєстрація права власності на домоволодіння (об`єкт житлової нерухомості), загальна площа(кв.м.) 120, житлова площа (кв.м.) 64,5 за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси за ОСОБА_2 . Форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова.

18.09.2019 року державним реєстратором Юридичного департаменту ОМР Єременко І.М. здійснена державна реєстрація права власності на домоволодіння (об`єкт житлової нерухомості), загальна площа(кв.м.) 120, житлова площа (кв.м.) 64,5 за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування за ОСОБА_1 . Форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

З метою створення умов для реалізації та захисту майнових та особистих немайнових прав фізичних та юридичних осіб, прав та інтересів територіальної громади, Виконавчим комітетом Одеської міської ради прийнято рішення "Про затвердження Положення про Адресний реєстр міста Одеси" від 28.07.2009 року №809.

Відповідно до п. 1.1 Положення від 28.07.2009 року №809, адресний реєстр міста Одеси - це електронна база даних, яка містить відомості про адреси об`єктів нерухомого майна, розташованих на території міста Одеси.

Згідно із п. 1.2 Положення від 28.07.2009 року №809, держателем Адресного реєстру є юридичний департамент Одеської міської ради, який розробляє організаційні, методологічні принципи ведення Адресного реєстру та забезпечує його функціонування, координує діяльність виконавчих органів Одеської міської ради, комунальних підприємств, установ та організацій з питань ведення Адресного реєстру.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 Положення від 28.07.2009 року №809, держатель визначає уповноважену посадову особу, яка відповідає за виготовлення довідок з Адресного реєстру з використанням спеціальних бланків документів, виготовлених типографським способом, та завіряє їх своїм підписом та печаткою.

Довідка виготовляється у двох примірниках, один з яких видається заявникові, а другий залишається у справі Держателя.

Виготовлення довідок з Адресного реєстру здійснюється Адміністратором у термін десять робочих днів. За послуги з ведення Адресного реєстру стягується плата згідно з тарифами, затвердженими виконавчим комітетом Одеської міської ради. Видача довідки здійснюється після підтвердження замовником факту оплати послуг з ведення Адресного реєстру згідно зі встановленими тарифами.

Розділом 3 «Положення про Адресний реєстр міста Одеси» визначено порядок резервування адрес та унесення відомостей про адреси до адресного реєстру.

Так, п. 3.1. встановлено, що резервування адрес здійснюється на строк два роки за замовленням власника (наймача, балансоутримувача, забудовника) об`єкта або уповноваженої ним особи у випадках, зокрема, об`єднання, приєднання, виділення та поділу домоволодінь - на підставі відповідного проекту (висновку), підготовленого уповноваженою організацією.

Як встановлено судом, позивачами до замовлення було додано копії документів, зокрема: технічний паспорт від 15.08.2019, 29.03.2007 року, довідка ТОВ АБТІ від 15.08.2019 року, копії витягів з державного реєстру, копію рішення суду від 08.05.2003 року, копію договору дарування від 15.11.2003 року, копії ІНН та паспортів позивачів та висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 11.02.2020 №3873055.

У листі №836 від 15.04.2020р., яким позивачам відмовлено у резервуванні адреси, юридичним департаментом ОМР зазначено, що поділ об`єктів нерухомості здійснюється відповідно до «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, пунктом 2.3. якої передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

При цьому, відповідачами не прийнято до уваги, що в пакеті документів, які подані позивачами, наявні витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а саме:

18.09.2019 року державним реєстратором Юридичного департаменту ОМР Єременко І.М. здійснена державна реєстрація права власності на домоволодіння (об`єкт житлової нерухомості), загальна площа(кв.м.) 120, житлова площа (кв.м.) 64,5 за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси за ОСОБА_2 . Форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова;

18.09.2019 року державним реєстратором Юридичного департаменту ОМР Єременко І.М. здійснена державна реєстрація права власності на домоволодіння (об`єкт житлової нерухомості), загальна площа(кв.м.) 120, житлова площа (кв.м.) 64,5 за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування за ОСОБА_1 . Форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова.

Відтак, посилання відповідачів на п. 2.3. «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна» не грунтується на фактичних обставинах справи.

Разом з цим, слід зазначити, що п. 3.2. «Положення про Адресний реєстр міста Одеси» передбачає надання лише одного документа - відповідного проекту (висновку), підготовленого уповноваженою організацією.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи з викладеного, відмова у резервуванні адреси становить втручання держави у право власності і оцінюється судом крізь призму дотримання ним наступних критеріїв: 1) чи здійснювалося таке втручання на підставі закону, тобто чи мало втручання правове підґрунтя у національному законодавстві; 2) чи мало втручання у здійснення права легітимну мету; 3) чи є таке втручання необхідним у демократичному суспільстві.

Вищенаведене судом свідчить про те, що втручання держави у право власності позивача у спірних правовідносинах не мало законного характеру.

За усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, втручання вважатиметься "необхідним у демократичному суспільстві" для досягнення законної мети, якщо воно відповідає "нагальній суспільній необхідності", та, зокрема, якщо воно є пропорційним переслідуваній законній меті. Хоча саме національні органи влади здійснюють початкову оцінку необхідності втручання, остаточна оцінка щодо відповідності та достатності наведених підстав для втручання, залишається предметом вивчення Суду на відповідність вимогам Конвенції (рішення у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства", заява №27238/95, пункт 90, ЄСПЛ 2001).

У цьому втручанні суд не вбачає і легітимної мети. Так, відповідачами фактично доводяться обставини неправомірного набуття права власності. Однак, під час резервування адреси у разі об`єднання, приєднання, виділення та поділу домоволодінь відповідачі не мають законних підстав для визнання об`єкта нерухомості самочинним будівництвом.

Відповідно, питання про пропорційність вчиненого відповідачами у цій справі втручання до права власності позивачів судом не розглядається.

Відповідно до ч.3 ст.24, ст.25 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним здійснити захист права позивачів шляхом визнання протиправною відмову Юридичного Департаменту Одеської міської ради від 15.04.2020 року присвоїти (зарезервувати) адресу за житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання Юридичного Департаменту Одеської міської ради розглянути повторно заяву з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при прийнятті рішення суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути з Юридичного департаменту Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 256,13 грн. з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Право», Юридичного департаменту ОМР про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову (викладену у формі листа) Юридичного Департаменту Одеської міської ради від 15.04.2020 року.

Зобов`язати Юридичний Департамент Одеської міської ради розглянути повторно заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 02.04.2020 р. №501 року з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Юридичного департаменту Одеської міської ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 256, 13 грн. (двісті п`ятдесят шість гривень 13 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , телефон: НОМЕР_2

ОСОБА_2 - адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

Комунальне підприємство "Право" - адреса: 65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 5, , телефон: , електронна пошта:

Юридичний департамент ОМР - адреса: 65004, м. Одеса, площа Думська, 1, , телефон:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.