Справа № 420/12847/20
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування для обчислення стажу при призначенні пенсії позивачу періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна», зобов`язання відповідача здійснити позивачу розрахунок та виплату пенсії з дати її призначення з урахуванням при розрахунку стажу періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна».

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що дій відповідача щодо не зарахування для обчислення стажу при призначенні пенсії позивачу періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна» є протиправними, оскільки певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року на Малому приватному підприємстві «Весна», оскільки в наказі про звільненні є виправлення, що суперечить вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях» від 20.06.1974 №162, а тому правові підстави для зарахування вказаного періоду до страхового стажу роботи при призначенні пенсії відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач 03.11.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив повідомити чи зараховано до загального страхового стажу для обчислення пенсії всі періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці, а саме періоди роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна» (аркуш справи 13).

Листом №10796-10665/Г-02/8-1500/20 від 16.11.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача про те, що він отримує пенсію за віком з 01.05.2020 року розраховану відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі наданих документів, згідно з яким розмір пенсії визначається індивідуально та залежить від величини заробітку, з якого були сплачені страхові внески, тривалості страхового стажу та ряду інших чинників. Станом на 01.11.2020 року пенсію позивача розраховано пр. страховому стажі 38 років 3 місяці (стаж враховано по 30.04.2020), заробітній платі 9736,18 грн., обчислений за період з 01.01.2001 по 30.04.2020, та її розмір становить 3773,23 грн., де: 3724,09 грн. - розмір пенсії за віком, 49,14 грн. - доплата за 3 роки понаднормативного стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року на Малому приватному підприємстві «Весна», оскільки в наказі про звільненні є виправлення, що суперечить вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях» від 20.06.1974 №162. Згідно із «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні потрібні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Отже, зазначений період підлягає зарахуванню за умови підтвердження вищезазначеними документами. Відповідно до п. 18 вказаного Порядку, за відсутності документів про наявний стаж і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17 Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Для підтвердження стажу роботи свідками надаються оригінали паспортів громадянина України та оригінали трудових книжок. Акт опису свідків складається спеціалістами відділу обслуговування громадян (сервісного центру).

Позивач не погодився з правомірністю дій відповідача щодо не зарахування для обчислення стажу при призначенні йому пенсії періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна» та звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З матеріалів справи вбачається, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року на Малому приватному підприємстві «Весна», оскільки в наказі про звільненні є виправлення.

Порядок ведення трудових книжок, був урегульований «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 та «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Згідно з п. 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У п. 2.4 Інструкції № 58, зокрема, зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При цьому, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Крім того, судом взято до уваги зміст положень Порядку № 637, відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, провадження № К/9901/2310/18.

Враховуючи вищевикладені обставини, для обчислення стажу роботи при призначенні пенсії позивачу мають бути зараховані періоди роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна», а тому дії відповідача щодо не зарахування для обчислення стажу при призначенні пенсії позивачу періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна» є протиправними.

Враховуючи протиправність дій відповідача щодо не зарахування для обчислення стажу при призначенні пенсії позивачу періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна» у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача здійснити позивачу розрахунок та виплату пенсії з дати її призначення з урахуванням при розрахунку стажу періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування для обчислення стажу при призначенні пенсії позивачу періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна», зобов`язання відповідача здійснити позивачу розрахунок та виплату пенсії з дати її призначення з урахуванням при розрахунку стажу періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування для обчислення стажу при призначенні пенсії ОСОБА_1 періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії з дати її призначення з урахуванням при розрахунку стажу періодів роботи з 30.04.1996 року по 30.12.2000 року в Малому приватному підприємстві «Весна».

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.