Справа № 759/1918/20
Суддя: Коваль О. А.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1918/20

пр. № 2-а/759/117/20

26 січня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваль О.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві старшого сержанта поліції Корця Олексія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва як адміністративного суду із позовом до інспектора 3 батальйону 4 роти УПП у м. Києві Корця О.О. про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 21.01.2020 року серії ЕАК № 2003725 за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Позов обґрунтовано тим, що того дня близько 10 год. 40 хв. в м. Київ по пр. Перемоги, 111, вона разом із малолітнім сином рухалася із дошкільного закладу. На під`їзді до перехрестя з вул. І. Крамського, на яку вона мала намір здійснювати поворот, ОСОБА_1 заїхала на смугу для маршрутних транспортних засобів, перетнувши її в частині, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки. Попри це, її зупинив інспектор патрульної поліції Корець О.О. і притягнув до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП за рух на смузі для маршрутних транспортних засобів. Вважаючи винесену постанову протиправною, позивач послалася на те, що її було складено не за місцем вчинення правопорушення, а безпосередньо на місці його вчинення; невірно зазначено місце вчинення правопорушення - АДРЕСА_1 , замість вірної адреси - проспект Перемоги, 111, що є на іншій стороні проспекту; не було допитано свідків події - водіїв транспортних засобів, яких теж було зупинено за рух на смузі для маршрутних транспортних засобів; позивачу не повідомлено про її права; не надано права надати докази на підтвердження своєї невинуватості та можливості скористатися правовою допомогою; взагалі постанова винесена безпідставно оскільки відсутня подія правопорушення, так як ОСОБА_1 рухалась в тій частині полоси, яка відокремлена переривчастою лінією і в якій дозволено виконувати поворот.

Згідно ухвали від 10.02.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечив на вимоги позивача, вважаючи викладені в позові твердження хибними, а позовні вимоги безпідставними й необґрунтованими, у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Зокрема, відповідач вказав на правомірність винесеної постанови, так як ОСОБА_1 здійснювала рух на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, що позначена знаком 5.11, чим порушила п. 17.1 ПДР. Враховуючи рішення КСУ від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 відповідач вірно застосував норми права й розглянув справу на місці вчинення правопорушення. Так, під час патрулювання екіпажу, останніми було виявлено зазначене порушення ПДР з боку водія автомобіля «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Зупинивши авто, інспектор представився, пояснив причину зупинки, висунув вимогу пред`явити документи. За результатом вчиненого правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням інспектор оцінив докази й розглянув у відповідності зі ст.ст. 278, 279 КУпАП справу про вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, за результатами чого виніс постанову, оформлену згідно ст. 283 КУпАП. Тому, оскаржувана постанова була винесена у межах повноважень інспектора, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам у їх сукупності й співставленні, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що інспектором УПП в м. Києві Корцем О.О. 21.01.2020 р. щодо позивача винесено постанову серії ЕАК № 2003725, згідно якої ОСОБА_1 того дня близько 10 год. 41 хв. в м. Київ по пр. Перемоги, 130/1, керуючи транспортним засобом «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушила п. 17.1 ПДР.

За вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, відповідно до п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

У відповідності з п. 10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Згідно п. 17.2 ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Згідно захисної позиції ОСОБА_1 , остання здійснила виїзд на смугу для руху маршрутних транспортних засобів в частині полоси, що відокремлена переривчастою лінією і в якій дозволено виконувати поворот. Проте із наданих пояснень не зрозуміло, як за таких обставин її встиг зупинити працівник поліції, враховуючи, що з`їзд на смугу для маршрутних транспортних засобів із відповідною розміткою розташовується безпосередньо перед поворотом на вул. І. Крамського. Позивачем не описано обставин, за яких було здійснено відповідне перестроювання, розташування працівників поліції при цьому на дорозі, її місце зупинки тощо, які вказували б на правомірність її дій. Тобто відомостей, які б вказували на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, позивач належним чином не обґрунтувала.

Натомість ОСОБА_1 у доказування незаконності постанови щодо неї за ч. 3 ст. 122 КУпАП навела ряд порушень процесуального характеру з боку інспектора УПП в м. Києві, що зумовили порушення його права на справедливий розгляд справи про адмінправопорушення.

Зокрема позивач із посиланням на рішення КСУ від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 зазначила, що відповідач не мав права здійснювати розгляд справи «на місці вчинення правопорушення», натомість розгляд справи повинен був здійснюватись в приміщенні УПП в м. Києві.

Разом із тим слід наголосити, що за рішенням від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 КСУ розтлумачив положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яка передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», яке слід розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Оскільки юрисдикція інспектора УПП в м. Києві поширюється на територію м. Києва, юрисдикційні повноваження органу, уповноваженого розглядати справу про адмінправопорушення визначені в ч. 1 ст. 276 КУпАП порушено не було. Одночасно було відповідачем було дотримано вимоги ст. 258 КУпАП, за якою протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, посадовими особами якої на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП).

Не зважаючи на те, що позивачем зазначено про порушення її прав на дослідження доказів, що спростовують її вину при розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення, будь-яких доказів, які спростовували її вину на дослідження суду надано не було. Посилання на необхідність допиту свідків, які були зупинені інспекторами УПП в м. Києві за аналогічні діяння, суд розцінює скептично, так як існували об`єктивні сумніви в безсторонності останніх. Загалом наявність процесуальних порушень прав особи, яка притягається до відповідальності, під час розгляду справи, які могли б призвели до свавільного й неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності судом не встановлено.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення надано не було. Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, доведених належними і допустимими доказами у ході судового розгляду встановлено не було.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 258, 268, 283, 284, 287-289 КУпАП, Правилами дорожнього руху, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві старшого сержанта поліції Корця Олексія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 26.01.2021 року.

Суддя Коваль О.А.