Справа № 420/4343/20
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4343/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які виразилися у відмові донарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 23 календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Ухвалами суду від 12.06.2020 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; від 14.08.2020 року: відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно зі змістом адміністративного позову, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, із зазначенням таких фактичних обставин:

- позивач проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді офіцер відділу планування розвідки розвідувального управління штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 ;

- наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 4 вересня 2017 року № 139 позивача було звільнено у запас за пунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) та наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 7 вересня 2017 року № 182 виключено зі списків особового складу управління;

- абзацом 6 пункту 2 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 7 вересня 2017 року № 182 було визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 за 23 повних календарних років військової служби;

- зазначена одноразова грошова допомога по звільненню була нарахована та виплачена йому без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, що підтверджується довідкою про розмір грошового забезпечення (з якого розраховано одноразову грошову допомогу) № 389 від 11.12.2017 року, розрахунком одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, та яка, відповідно до довідки про грошове забезпечення № 139/334 від 10.10.2017 року входила до складу отримуваного позивачем грошового забезпечення, і яку він отримував на момент звільнення з військової служби;

- постановою від 16 травня 2019 року по справі № 826/11679/17 Верховний Суд, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17 (постанова від 06.02.2019), виходячи з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду, відступив від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, та погодився з висновком суду першої інстанції, що щомісячна додаткова грошова винагорода, в силу положень статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", повинна включатися до місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби;

- керуючись частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, 11 листопада 2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача з проханням донарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди;

- листом від 03.12.2019 року за вих. № 3123 позивачу було відмовлено в задоволенні його заяви, посилаючись на пункт 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 р. за № 638/15329 (далі Інструкція), і яка була чинною на момент звільнення позивача з військової служби, відповідно до якого військовослужбовцям, звільненим з посад, на які вони були призначені, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). Крім того, відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям ЗСУ, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення;

- на момент звільнення позивача, календарна вислуга років останнього складає 25 років, а відтак, відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-XII, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- відповідно до довідки про грошове забезпечення № 389 від 11.12.2017 року розмір отримуваної позивачем на момент звільнення з військової служби щомісячної додаткової грошової винагороди становив 60% місячного грошового забезпечення;

- постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, яка була чинною на момент звільнення позивача з військової служби, закріплено питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій. Підставою для виплати позивачу одноразової грошової допомоги без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди стали вимоги пункту 38.6 Інструкції, яка була чинною на момент звільнення позивача з військової служби, відповідно до якого військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, звільненим з посад, на які вони були призначені, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);

- питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17;

- аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року по справі № 826/11679/17.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із зазначенням таких фактичних обставин:

- згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям строкової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (зі змінами), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- відповідно до п. 38.6. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 р. за № 638/15329), яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються, звільненим з посад, на які вони були призначені, оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). Таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до місячного грошового забезпечення;

- згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 1 Постанови КМУ від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення;

- в пункті 3 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 року № 550, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 11 листопада 2016 р. за № 1470/29600, (далі Інструкція), яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, зазначалось, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений);

- відповідно до пункту 5 Інструкції винагорода виплачувалась військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників);

- пунктом 8 Інструкції встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення;

- у пункті 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлювались наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік;

- відповідно до п. 10 Інструкції, командир (начальник) військової частини (установи, організації) мав право зменшувати розміри винагороди за певних обставин, передбачених у цьому пункті;

- історичний (в історичному розвитку) та нормативний підхід до розуміння положень постанови № 889 в системному зв`язку із нормами статей 9 і 15 Закону № 2011-XII та правилами Інструкції дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII;

- аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 5 листопада 2013 року по справі № 21-210а13, від 30 вересня 2014 року по справі № 21-297а14, від 3 березня 2015 року по справі № 21-32а15;

- таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення виплачувалась за кожен повний календарний рік служби, але до складу місячного грошового забезпечення входять лише виплати, що мають постійний характер, а від так щомісячне додаткове грошове забезпечення має тимчасовий характер, може бути зменшене при відповідних підставах, за наказом командира військової частини;

- згідно посилань позивача на висновки Верховного Суду у справі № 826/11679/17, слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду;

- з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 та ч. 2 ст. 356 КАС України, обов`язковому застосуванню судом першої інстанції підлягають висновки, що викладені у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду, тоді як, позивач, посилається на постанову у справі № 826/11679/17 від 16 травня 2019 року, яка прийнята Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду;

- щодо посилань позивача на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17, то слід зазначити, що в Постанові суд відступив від висновків, попередньо викладених у постанові цього Верховного Суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15) в питанні, що стосується включення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та які відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія. Від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України від 3 березня 2015 року (справа № 21-32а15) суд не відступав;

- у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17 зазначено, «тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.». Важливо відмітити, що в зазначеній постанові, Верховним Судом, надано правовий висновок щодо складових грошового забезпечення, які враховуються при визначенні розміру пенсії;

- отже, така виплата як одноразова грошова допомога при звільненні та пенсія мають зовсім різні підстави для нарахування, а також регулюються різними нормативно-правовими актами, а тому ототожнення позивачем зазначених виплат, не дають жодних законних підстав вважати, що щомісячна додаткова грошова винагорода мала б включатись до складу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані сторонами справи, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Відповідно до наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 07.09.2017 року № 182 (а.с.7) наказано, зокрема:

- капітана 3 рангу ОСОБА_1 , офіцера відділу планування розвідки розвідувального управління штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, звільненого наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 4 вересня 2017 року № 139 (а.с.8) з військової служби у запас за пунктом «а» частини шостої (у зв`язку із закінченням строку дії контракту) з правом носіння військової форми одягу, вважати таким, що 7 вересня 2017 року справи та посаду здав. З 7 вересня 2017 року виключити зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, зняти з усіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Приморського районного військового комісаріату м. Одеси;

- зарахувати до оперативного резерву першої черги на посаду офіцера відділу планування розвідки розвідувального управління штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України;

- виплатити премію за період з 1 вересня по 7 вересня 2017 року в розмірі 420% від посадового окладу;

- виплатити додаткову грошову винагороду за період з 1 вересня по 7 вересня 2017 року у розмірі 60%;

- виплатити надбавку у розмірі 15% від посадового окладу за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 1 вересня по 7 вересня 2017 року;

- виплати грошову допомогу при звільненні з військової служби у запас у розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу в Збройних Силах за 23 календарних роки у розмірі 85 021,00 (вісімдесят п`ять тисяч двадцять одна) гривня відповідно до наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260;

- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» належна грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, складає 29 372 (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят дві) гривні 60 копійок.

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2019 року № 3123 (а.с.45) позивача повідомлено, що його заяву (вх. № 3022 від 29.11.2019 року) щодо здійснення перерахунку та доплати грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди розглянуто, та з зазначеного питання повідомлено наступне:

- відповідно до п. 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (зі змінами та доповненнями), яка діяла на момент звільнення позивача, до місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включається оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);

- крім того, відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення;

- таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається.

Не погоджуючись з діями відповідача, які виразилися у відмові донарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року № 389 про розмір грошового забезпечення за вересень до 07.09.2017 р. (а.с.9), виданої позивачу, всього розмір грошового забезпечення на місяць складає: 2 760,09 грн., в тому числі складові грошового забезпечення, та їх розміри:

- посадовий оклад (ПО) 261,33 грн.,

- оклад за військове звання (ОВЗ) 29,17 грн.,

- надбавка за вислугу років (НВР) 35 % від ПО, ОВЗ 101,68 грн.,

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 50 % від ПО, ОВЗ, НВР 196,09 грн.,

- надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 15 % від ПО (постанова КМУ № 414) 39,20 грн.,

- премія 420 % від ПО 1 097,59 грн.,

- щомісячна додаткова грошова винагорода 60% ПО, ОВЗ, НВР, НВОВЗ, Таємність, Премія 1 035,03 грн.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копію довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2017 року № 139/334 про грошове забезпечення позивача, з якого відраховувався єдиний соціальний внесок. (а.с.10)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII); Постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року № 889 (далі Постанова № 889); Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року № 260 (далі Інструкція № 260); Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 року № 550 (далі Інструкція № 550).

Відповідно до ст.ст. 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до п. 38.1 розділу ХХХVIIІ Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з п. 38.6 розділу ХХХVIIІ Інструкції № 260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.п. 2, 5 Інструкції № 550 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць, зокрема, військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Згідно з п. 2 ч. 1 Постанови № 889 встановлено військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до ч. 2 Постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Згідно з п. 8 Інструкції № 550 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 9 Інструкції № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Виходячи з аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та на підставі встановлених судом обставин, а саме:
Відповідно до наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 07.09.2017 року № 182 (а.с.7) наказано, зокрема:

- капітана 3 рангу ОСОБА_1 , офіцера відділу планування розвідки розвідувального управління штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, звільненого наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 4 вересня 2017 року № 139 (а.с.8) з військової служби у запас за пунктом «а» частини шостої (у зв`язку із закінченням строку дії контракту) з правом носіння військової форми одягу, вважати таким, що 7 вересня 2017 року справи та посаду здав. З 7 вересня 2017 року виключити зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, зняти з усіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Приморського районного військового комісаріату м. Одеси;

- зарахувати до оперативного резерву першої черги на посаду офіцера відділу планування розвідки розвідувального управління штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України;

- виплатити премію за період з 1 вересня по 7 вересня 2017 року в розмірі 420% від посадового окладу;

- виплатити додаткову грошову винагороду за період з 1 вересня по 7 вересня 2017 року у розмірі 60%;

- виплатити надбавку у розмірі 15% від посадового окладу за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 1 вересня по 7 вересня 2017 року;

- виплати грошову допомогу при звільненні з військової служби у запас у розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу в Збройних Силах за 23 календарних роки у розмірі 85 021,00 (вісімдесят п`ять тисяч двадцять одна) гривня відповідно до наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260;

- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» належна грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, складає 29 372 (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят дві) гривні 60 копійок.

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2019 року № 3123 (а.с.45) позивача повідомлено, що його заяву (вх. № 3022 від 29.11.2019 року) щодо здійснення перерахунку та доплати грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди розглянуто, та з зазначеного питання повідомлено наступне:

- відповідно до п. 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (зі змінами та доповненнями), яка діяла на момент звільнення позивача, до місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включається оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);

- крім того, відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення;

- таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається.

З встановлених обставин та зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням позивача розраховано відповідачем без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди.

Проте, по-перше, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року № 389 про розмір грошового забезпечення за вересень до 07.09.2017 р. (а.с.9), виданої позивачу, всього розмір грошового забезпечення на місяць складає: 2 760,09 грн., в тому числі складові грошового забезпечення, та їх розміри:

- посадовий оклад (ПО) 261,33 грн.,

- оклад за військове звання (ОВЗ) 29,17 грн.,

- надбавка за вислугу років (НВР) 35 % від ПО, ОВЗ 101,68 грн.,

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 50 % від ПО, ОВЗ, НВР 196,09 грн.,

- надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 15 % від ПО (постанова КМУ № 414) 39,20 грн.,

- премія 420 % від ПО 1 097,59 грн.,

- щомісячна додаткова грошова винагорода 60% ПО, ОВЗ, НВР, НВОВЗ, Таємність, Премія 1 035,03 грн.
Також, на доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копію довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2017 року № 139/334 про грошове забезпечення позивача, з якого відраховувався єдиний соціальний внесок. (а.с.10)

З наведеного вбачається, що щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 60% входить до складу грошового забезпечення позивача на день його звільнення, та жодних зауважень щодо відрахування з неї єдиного соціального внеску відповідачем не зазначено.

Так, відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Саме такий підхід до застосування вищевказаних норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 522/2738/17 від 6 лютого 2019 року (провадження № 11-806апп18).

Також, у численних постановах (зокрема, від 31 липня 2019 року у справі № 826/3398/17, від 22 жовтня 2019 року у справі № 520/3505/19, від 16 грудня 2019 року у справі № 825/812/17, від 19 лютого 2020 року у справі № 822/2741/17, від 28 лютого 2020 року у справі № 817/1427/17, від 19 березня 2020 року у справі № 820/5286/17, від 10 липня 2020 року у справі № 760/8406/16-а, від 19 жовтня 2020 року у справі № 826/2205/17) Верховний Суд сформував правову позицію у цій категорії справ, відповідно до якої щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена Постановою № 889, належить включати до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 5 листопада 2013 року по справі № 21-210а13, від 30 вересня 2014 року по справі № 21-297а14, від 3 березня 2015 року по справі № 21-32а15.

Проте, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

У цьому випадку на час ухвалення рішення судом першої інстанції Великою Палатою Верховного Суду було висловлено правову позицію щодо складових грошового забезпечення військовослужбовців, а тому суд повинен керуватися саме нею.

По-друге, за змістом п. 9.1 розділу IX Інструкції № 260 грошове забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, включає: оклад за військове звання, посадовий оклад, надбавки за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Аналогічні норми щодо не включення винагород до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, містить також Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 року № 550.

Разом з тим, застосовуючи вищеозначені Інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що застосована відповідачем в листі-відмові від 03.12.2019 року № 3123 Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, станом на дату розрахунку грошової допомоги позивача у зв`язку зі звільненням втратила чинність (16.12.2016 року).
Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Таким чином, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону № 2011-ХІІ.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 826/11679/17 (адміністративне провадження № К/9901/7222/19).

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:
- позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини та/або фактичним обставинам справи;

- оскаржувані позивачем дії, які виразилися у відмові листом від 03.12.2019 року № 3123 донарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, вчинені відповідачем: не на підставі чинного законодавства України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії, тому вони є протиправними, відповідно
- позовні вимоги позивача, в тому числі похідні вимоги позивача зобов`язального характеру, підлягають задоволенню повністю.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано дублікат квитанції № 0.0..1 від 09.06.2020 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в сумі 840,80 грн. (а.с.21)

Відповідно, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» до 28 лютого 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 291, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які виразилися у відмові листом від 03.12.2019 року № 3123 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 23 календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова

.