Справа № 200/8841/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року справа №200/8841/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Міронової Г. М., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника відповідача Богданова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 р. у справі № 200/8841/20-а (головуючий І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до начальника Донецького зонального відділу військової служби правопорядку про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до начальника Донецького зонального відділу військової служби правопорядку (далі відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ від 01 вересня 2020 №28-РС про звільнення у запас водія-стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти військової служби правопорядку за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу; визнати протиправним та скасувати наказ начальника №174 від 01.09.2020 в частині виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та зняття із всіх видів забезпечення запас водія-стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти військової служби правопорядку; поновити на військовій службі на посаді водія-стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти військової служби правопорядку; зобов`язати розрахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 по дату фактичного поновлення на посаді.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. В скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи внаслідок неповного з`ясування обставини справи. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що зі змісту п.4 Контракту, укладеного між позивачем та відповідачем вбачається, що сторони зобов`язалися не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракт чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами. Тобто, якщо у встановлений 3-х місячний строк військовослужбовець без поважних причин не повідомив командування військової частини про намір укладати новий контракт про проходження військової служби, то він підлягає звільненню з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту без подання рапорту. Проте, апелянт наголошує, що за вищезазначеними нормами, не пізніше як за три місяці до закінчення строку дії чинного контракту, командування військової частини також повинно попередити військовослужбовця про намір не укладати з ним новий контракт про проходження військової служби. У разі невиконання цієї вимоги командування військової частини не може відмовити військовослужбовцю в укладенні нового контракту про проходження військової служби. 29.05.2020 позивачем було написано рапорт про бажання укласти новий контракт, строком на 3 роки, який особисто заніс його до стройової служби, де позивача запевнили, що вже в обід рапорт буде у начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Донецького зонального відділу ВСП). В серпні 2020р. позивачу зателефонувала заступник начальника штабу-начальник відділення персоналу Донецького зонального відділу ВСП капітан ОСОБА_2 , яка запитала щодо продовження контракту та запропонувала зайти та підписати новий контракт, на що останній погодився. В серпні 2020р за наказом п/п-ка ОСОБА_3 позивача було відкомандировано до відділення Військової служби правопорядку Донецького зонального відділу ВСП у м. Бахмут, для виконання завдань за призначенням. 31.08.2020 у 17год. 20 хв. після добового наряду вдома у м. Бахмут, позивачу засобами телефонного зв`язку повідомлено про відсутність рапорту на продовження контракту, та необхідність до 18.00. прибути до начальника Донецького зонального відділу ВСП особисто. Позивач намагався зателефонувати начальнику Донецького зонального відділу ВСП, але зв`язку не було, так як розташування Донецького зонального відділу ВСП розташоване не в самому м. Краматорськ, а за військовим аеродромом в полі, приблизно 12 км від міста. 01.09.2020 (в останній день старого контракту позивача) близько 08 години ранку позивач прибув до начальника Донецького зонального відділу ВСП з підписаним ТВО командира роти лейтенантом Малюком М.В. рапортом на продовження контракту. Начальник Донецького зонального відділу сказав, що нічого не підпише, так як старий контракт закінчився 31.08.2020, та повинен був за його наказом особисто прибути з м.Бахмут. Слова начальника Донецького зонального відділу ВСП не відповідають дійсності, стосовно останнього, робочого дня позивача, оскільки саме 01.09.2020 є останнім днем служби позивача, а не 31.08.2020р., що підтверджується записом у військовому квитку, наказом начальника Донецького зонального відділу ВСП про звільнення, виплатою грошового забезпечення за 01.09.2020р, датами та строками вказаними у старому контракті та інше. 01.09.2020р. начальник Донецького зонального відділу ВСП особисто наказав офіцеру- психологу, лейтенанту ОСОБА_4 провести з позивачем бесіду та заповнити аркуш бесіди. Позивач повідомив офіцеру-психологу про бажання проходити службу. Проте начальник Донецького зонального відділу ВСП, усним наказом змусив позивача власноруч написати, та підписати усі папери які укаже офіцер - психолог. На заперечення позивача, щодо бажання проходити військову службу й надалі, начальник Донецького зонального відділу ВСП нагадав про вимоги законодавства в разі невиконання наказу та можливість звернення до суду. Рапорт на здачу посади за наказом начальника Донецького зонального відділу ВСП був написаний позивачем, проте, всупереч наказу, позивач написав, що він має претензії до керівництва ДЗВ ВСП. Апелянт посилається на не ознайомлення його з додатками до відзиву відповідача, отже, позивач вважає, що відповідачем рапорт який містить у вказаних додатках був підроблений. Також апелянт зазначає, що за положеннями п."а" ч.5 ст.26 Закону №2232-ХІІ передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у мирний час у зв`язку із закінченням строку контракту. Проте, внаслідок збройної агресії Російської Федерації на території Луганської та Донецької областей, особовий склад Донецького зонального відділу ВСП в травні 2014року був вимушений залишити пункт постійної дислокації в м. Донецьк, та передислокуватись на тимчасове місце дислокації підрозділу в м. Краматорськ, Донецької області, де з липня 2015року безперервно виконує завдання з оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості в умовах особливого періоду. Апелянт наголошує, що ніякого рапорту на звільнення він не писав, всупереч наказам начальника Донецького зонального відділу ВСП. Також апелянт наголошує, що з ним до сьогодні не розрахувалися.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Позивач у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

20.08.2019 між позивачем та Міністерством оборони України в особі начальника Донецького зонального відділу військової служби правопорядку Східного територіального управління Військової служби правопорядку укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до п.3 зазначеного контракту він є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін строком на один рік.

Згідно з п.4 цього контракту сторони зобов`язались не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракт чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.

В матеріалах справи наявні рапорти ОСОБА_2 на ім`я начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку від 02.06.2020, 12.06.2020, 19.06.2020 з яких вбачається, що старший солдат ОСОБА_5 рапорт про бажання або небажання укладати контракт не подав, а тому просила скликати засідання атестаційної комісії для вирішення цього питання.

Висновком протоколу №23 від 22 червня 2020 року запропоновано нагадати старшому солдату ОСОБА_1 про подачу рапорту про бажання або небажання проходити військову службу за контрактом встановленим порядком. В протоколі вказано, що старший солдат ОСОБА_6 рапорт про бажання або небажання проходити військову службу не подав.

В матеріалах справи міститься аркуш бесіди від 01.09.2020 з позивачем який ним підписаний, в якому зазначено про бажання звільнитись з військової служби у запас у зв`язку з закінченням контракту з проханням розрахувати згідно вимог чинного законодавства з виключенням зі списків особового складу військової частини після повного фінансування розрахунку. Бажання проходити службу у військовому резерві не бажає. Претензій до порядку та терміну подання до звільнення не має.

01.09.2020 водієм-стрільцем групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти військової служби правопорядку Донецького зонального відділу військової служби правопорядку старшим солдатом ОСОБА_5 подано рапорт на ім`я командира роти ІНФОРМАЦІЯ_2 про здачу особової справи та посади з 01.09.2020 з проханням направлення особової справи до Бахмутського ОМВК Донецької області. Скарг, заяв та доповнень не має до командування Донецького зонального відділу військової служби правопорядку.

Згідно витягу із Наказу начальника Донецького зонального відділу військової служби правопорядку від 01.09.2020 № 28-РС, старшого солдата ОСОБА_1 , водія-стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти військової служби правопорядку, звільнено з військової служби у запас відповідного до пп. «а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Згідно витягу із наказу начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку від 01.09.2020 №174 старшого солдата ОСОБА_1 , водій стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби Військової служби правопорядку, звільненого наказом начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 01 вересня 2020 №28-РС у запас за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту), виключено із списків особового складу та знято зі всіх видів забезпечення.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений строк не повідомив командування про намір укласти новий контракт та будь-яких поважних причин з приводу наміру укладення нового контракту про проходження військової служби не повідомив. Із матеріалів справи вбачається, що позивач виявив бажання про звільнення з військової служби в запас, про що свідчить аркуш співбесіди. При цьому, позивачем власноруч написано рапорт про передачу особової справи до Бахмутського ОМВК Донецької області.

Суд апеляційної інстанції з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, дослідивши правомірність даного звільнення, суд зазначає наступне.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XIІ.

Згідно статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 19 даного Закону визначені загальні умови укладення контракту на проходження військової служби - військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Статтями 19 та 20 Закону визначені загальні умови укладення контракту на проходження служби, а у статті 26 наведено перелік підстав припинення служби.

Статтею 24 Закону № 2232-XII передбачено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина 7 ст. 26 Закону).

Підпункту «а» пункту 1 та підпункту «а» пункту 2 частина 5 статті 26 Закону № 2232 передбачає, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

-у мирний час у зв`язку із закінченням строку контракту;

-під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із закінченням строку контракту.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим указом Президента України за №1153/2008 від 10.12.2008р. (надалі Положенням №1153).

Відповідно до п.15 Положення №1153 з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Згідно з абз.5 п.20 Положення №1153 строк проходження військової служби може бути продовжено за новим контрактом до досягнення граничного віку перебування на військовій службі для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом у випадку, визначеному абзацом десятим пункту 18 цього Положення, - на строк шість місяців.

Відповідно до п. 24 та 25 Положення, новий контракт про проходження військової служби набирає чинності з дня, наступного за днем закінчення строку дії попереднього контракту, за винятком військовослужбовців, у яких дія контракту про проходження військової служби продовжена в особливий період.

Про дату набрання чинності контрактом, а також про продовження строку контракту у першому і другому його примірниках робиться відповідний запис, який засвідчується підписом командира (начальника) військової частини та скріплюється відповідною гербовою печаткою.

За правилами п.34 Положенням №1153, контракт припиняється (розривається) у день закінчення строку контракту.

Згідно п. 237 Положення, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту видання наказу про звільнення та здача посади військовослужбовцем повинні бути здійснені не пізніше дня закінчення строку контракту, якщо інше не передбачено законодавством.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення №1153/2008 визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (надалі Інструкція №170)

У відповідності до п.2.13 Інструкції №170, контракт про проходження служби припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за підставами, визначеними п.35 Положення.

Не пізніше як за три місяці до закінчення строку дії чинного контракту командування військової частини повинно попередити військовослужбовця про намір не укладати з ним новий контракт про проходження військової служби. У разі невиконання цієї вимоги командування військової частини не може відмовити військовослужбовцю в укладенні нового контракту про проходження військової служби. Військовослужбовець не пізніше як за три місяці до закінчення строку дії чинного контракту повинен повідомити командування військової частини про свій намір укласти новий контракт. Якщо у цей строк військовослужбовець без поважних причин не повідомив командування військової частини про намір укладати новий контракт про проходження військової служби, то він підлягає звільненню з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту без подання рапорту. У цьому разі посадовою особою, визначеною в пункті 12.7 розділу ХІІ цієї Інструкції, з військовослужбовцем проводиться бесіда, про що оформлюється Аркуш бесіди (додаток 12).

Пунктом 12.1 Інструкції №170 визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених п.225 Положення.

Згідно п.12.7 Інструкції №170, бесіда проводиться перед направленням документів на звільнення військовослужбовця. До участі в бесіді з військовослужбовцем, який звільняється з військової служби, за потреби залучаються безпосередні командири, фахівці кадрових, юридичних, фінансових органів тощо. Під час бесіди з військовослужбовцем посадова особа роз`яснює йому, які пільги та переваги він має з працевлаштування та матеріально-побутового забезпечення, доводить військовослужбовцю рішення щодо рекомендацій для військового комісаріату стосовно можливості проходження ним служби у військовому резерві Збройних Сил України, водночас з`ясовує про місце проживання після звільнення військовослужбовця та військовий комісаріат для направлення його на військовий облік. При цьому враховуються прохання та побажання військовослужбовця, даються необхідні пояснення з інших питань. У разі коли під час бесіди виникли питання, які не можуть бути вирішені на місці, на адресу відповідної посадової особи чи органу військового управління надсилається запит з необхідними матеріалами і довідками. Зміст проведення бесіди відображається в аркуші бесіди. У разі відмови військовослужбовця підписати аркуш бесіди він підписується особами, присутніми під час бесіди, з відміткою про відмову військовослужбовця підписувати аркуш бесіди. Аркуш бесіди зберігається у першому примірнику особової справи військовослужбовця.

Пунктом 12.8 Інструкції передбачено, що посадові особи відповідно до наданих їм прав зобов`язані звільнити з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі або які не виявили бажання укладати новий контракт. Документи на звільнення військовослужбовців, які досягають граничного віку перебування на військовій службі або в яких закінчується строк контракту, направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення, не пізніше ніж за два місяці до досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до військової частини за місцем проходження військової служби у строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад, а також розрахунок військовослужбовців.

Відповідно до п.4 Контракту укладеного між позивачем та відповідачем вбачається, що сторони зобов`язалися не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракт чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.

Системний аналіз наведених норм права в контексті конкретних обставин справи дає підстави для висновку, що військовослужбовець у разі бажання укласти новий контракт зобов`язаний не пізніше як за три місяці до закінчення строку дії чинного контракту повідомити командування військової частини про свій намір подавши відповідний рапорт. За відсутності зазначеного повідомлення (рапорту) або повідомлення без поважних причин з порушенням визначеного строку, військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту без подання рапорту.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення позивачем у встановлений строк командування про намір укласти новий контракт, або докази повідомлення з порушенням строку про намір укласти такий контракт з наданням пояснень поважних причин пропуску строку.

Отже, звільнення позивача відбулося без порушення процедури, встановленої п.12.7 Інструкції №170 та п.4 Контракту.

Крім того, в матеріалах справи наявні рапорти ОСОБА_2 на ім`я начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку від 02.06.2020, 12.06.2020, 19.06.2020 з яких вбачається, що старший солдат ОСОБА_5 рапорт про бажання або небажання укладати контракт не подав, а тому просила скликати засідання атестаційної комісії для вирішення цього питання.

Доказів подання рапорту 29.05.2020 про бажання укласти новий контракт строком на 3 роки, як зазначає позивач в апеляційній скарзі, матеріали справи не містять. Матеріали справи свідчать, що 29.05.2020 позивачем подано рапорт про втрату продовольчого атестату під час повернення з відрядження до розташування Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (рапорт від 29.05.2020 № 1052).

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме копії рапорту про передачу особової справи до Бахмутського ОМВК Донецької області та аркушу співбесіди, вбачається, що позивач виявив бажання про звільнення з військової служби. Також, з аркушу співбесіди вбачається, що позивач немає претензій до порядку та терміну подання до звільнення.

Щодо посилання апелянта на те, що в рапорті про передачу особової справи до Бахмутського ОМВК Донецької області ним було зазначено про наявність претензій до керівництва ДЗВ ВСП, суд зазначає, що у вказаному рапорті позивачем було зазначено про наявність скарг, заяв та доповнень до командування, проте, доказів наявності таких скарги та звернення з ними, матеріали справи не містять.

Стосовно посилання апелянта на те, що ніякого рапорту на звільнення він не писав, всупереч наказам начальника Донецького зонального відділу ВСП, суд зазначає, що накази містять посилання на рапорт про передачу особової справи до Бахмутського ОМВК Донецької області, підписання якого позивач не заперечує.

Щодо посилання апелянту на подання рапорту 01.09.2020, суд зазначає, що оскільки рапорт поданий з порушенням строку, визначеного п.12.7 Інструкції №170, п.4 Контракту, та без надання пояснень поважних причин такого пропуску строку, він не може вважитися належним виконанням позивачем вищевказаних вимог в частині повідомлення про намір укласти новий контракт.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми матеріального та процесуального права та суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 р. у справі № 200/8841/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 р. у справі № 200/8841/20-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 26 січня 2021 року

Суддя-доповідач: Е.Г.Казначеєв

Судді: І.В. Геращенко

Г.М. Міронова