Справа № 200/8030/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

21 січня 2021 р. Справа №200/8030/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.,

при секретарі Зурабашвілі А.О.

за участю:

представника позивача не з`явився

представника відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження питання щодо закриття провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс» до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2020 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс» (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр.Миру, 68-а), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр.Миру, 70) про визнання протиправним та скасування рішення Маріупольської міської ради №7/50-5093 від 26.02.2020 року «Про поновлення строку оренди земельної ділянки по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста Товариству з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс», яким відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та поновленні для будівництва та обслуговування строку оренди земельної ділянки площею 2,5390 із кадастровим номером №:02:009:0130 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури по АДРЕСА_1 .

29.12.2020 року відповідач засобами електронного зв`язку надав клопотання, у якому, зокрема, просив суд закрити провадження у справі №200/8030/20-а.

Крім того, 04.01.2021 року представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на адміністративний позов, у якому просив закрити провадження у справі. Свою позицію обґрунтував тим, що у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності рішення про поновлення строку оренди земельної ділянки по бульвару Приморському 11 в Приморському районі м. Маріуполя. Вказав, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи в оренду, у тому числі про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (тобто ненормативного акта, що вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, а також правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки та затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки має вирішуватись в порядку цивільної (господарської) юрисдикції. Вважає, що дана справа повинна вирішуватися в порядку цивільного судочинства з посиланням на постанову Верховного Суду України від 25.05.2016 року №21-1204а16.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 21.01.2021 року надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Судом встановлено, що 19.11.2019 року ТОВ «ПБП «АЗОВІНТЕКС» звернувся до Центру надання адміністративних послуг із відповідним пакетом документів на отримання адміністративної послуги, а саме: рішення міської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поновлення права оренди земельної ділянки, права власності на яку зареєстровано у встановленому законом порядку за міською радою (а.с.67).

Рішенням Маріупольської міської ради від 26.02.2020 року №7/50-5093 відмовлено ТОВ «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс» у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та поновленні строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :02:009:0130) площею 2,5390 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста ТОВ «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс». Рекомендовано ТОВ «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс» звернутися до Маріупольської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною загальною площею 0,0308 га (виключно під площею забудови) для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших приміщень громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаною з отриманням прибутку) по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста.

У рішенні Маріупольської міської ради від 26.02.2020 року №7/50-5093 зазначено про те, що згідно з договором купівлі продажу від 03.11.2000 року, реєстраційним посвідченням Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 432, база відпочинку по бул.Приморському, 11 в Приморському районі міста належить ТОВ «ПБП Азовінтекс».

Частини земельної ділянки, запроектованої до відведення, необхідні: площею 0,0316 га для обслуговування мереж енергопостачання АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», площею 0,2196 га, 0,2420 га, 0,0394 га, 1,0633 га для обслуговування мереж водопостачання КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» (а.с.68).

Отже, предметом позову у даній адміністративній справі є рішення Маріупольської міської ради від 26.02.2020 року №7/50-5093 «Про поновлення строку оренди земельної ділянки по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста Маріуполя Товариству з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс», яким відмовлено позивачу:

- у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- у поновленні строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :02:009:0130) площею 2,5390 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста.

Пунктами "а", "б" частини першої статті 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до частини першої статті 124 статтею 5 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Це положення узгоджується з вимогами частини другої статті 16 Закону України «Про оренду землі», згідно з якою укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Частинами першою, п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи зі змісту позовних вимог, спірного рішення, вбачається, що даний спір пов`язаний з питанням поновлення строку оренди земельної ділянки та укладення відповідного договору, наслідком укладання якого є виникнення договірних відносин, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні цивільним правовідносинам (які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді), а не адміністративним.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пункту 1 частини першої ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Таким чином, спори, пов`язані із укладанням, розірванням або поновленням договору оренди земельної ділянки, укладеного між землекористувачем та органом місцевого самоврядування, не є публічно-правовими.

Вказане повністю узгоджується зі статтею 2 ГПК України, яка завданням господарського судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів не тільки юридичних осіб і держави, але й фізичних осіб.

Крім того, спірне рішення Маріупольської міської ради від 26.02.2020 року №7/50-5093 стосується прав та інтересів інших осіб, оскільки частини земельної ділянки, запроектованої до відведення, необхідні: площею 0,0316 га для обслуговування мереж енергопостачання АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», площею 0,2196 га, 0,2420 га, 0,0394 га, 1,0633 га для обслуговування мереж водопостачання КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства».

Матеріалами справи підтверджено укладання земельного сервітуту з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на частину ділянки площею 0,0316 га, з КП «Маріупольське ВУ ВКГ» на частину земельної ділянки площею 0,2196 га, 0,2420 га, 0,0394 га, 1,0633 га (а.с.76).

З цього приводу, суд зазначає, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 1340/3580/18.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" ("Golder v. the United Kingdom") від 21.02.1975, заява № 4451/70 § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatisрішення Європейського суду з прав людини у справі "Станєв проти Болгарії" ("Stanev v. Bulgaria") від 17.01.2012, заява №36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку про закриття провадження у справі №200/8030/20-а, оскільки розгляд даного спору повинен здійснюватись Господарським судом Донецької області в порядку господарського судочинства, а не як помилково вважає відповідач в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає за належне роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Згідно з платіжним дорученням №3269 від 25.08.2020 року позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с.17).

Таким чином, питання щодо повернення судового збору у розмірі 2102,00 грн. буде вирішено у разі надходження відповідного клопотання позивача.

Керуючись статтями 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі №200/8030/20-а задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс» до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства місцевим загальним судом.

У судовому засіданні 21 січня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 26 січня 2021 року.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая