Справа № 380/96/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/96/20 пров. № А/857/14107/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року (суддя Гулкевич І.З., час ухвалення 13:37 год., місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту 24.06.2020 року),

в адміністративній справі №380/96/20 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 ,

про стягнення податкового боргу,

встановив:

У січні 2020 року позивач ГУ ДПС у Львівській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до бюджету податковий борг в розмірі 104897,13 грн..

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року відмовлено повністю в задоволенні позову.

З цим рішенням суду першої інстанції від 10.06.2020 року не погодився відповідач ГУ ДПС у Львівській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права та без повно і всебічно з`ясованих обставин справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що законом встановлено обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси протягом місяця з дня, коли така зміна відбулася. Звертаючись до судової практики, зазначає, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 10.06.2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована 03.04.2006 року як фізична особа-підприємець. 03.08.2007 внесено рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності. 16.10.2007 зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (а.с. 4-5).

Згідно відомостей інтегрованої картки платника податків (а.с. 74), податковий номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 03.04.2006 взята на податковий облік. 19.09.2006 прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності за рішенням засновників (учасників) або уповноваженого органу. З податкового обліку ОСОБА_1 знята 22.10.2007. Місце проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 01.10.2019 №930/9/13-01-51-08 за ОСОБА_1 числиться борг в сумі 104897,13 грн. по податку на доходи фізичних осіб, військовому збору, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 6).

Вищевказаний борг виник з наступних підстав:

- податок на доходи фізичних осіб нарахований податковим повідомленням-рішенням № від 04.06.2018 на суму 85725,19 грн. та штрафна санкція нарахована податковим повідомленням-рішенням № від 04.06.2018 на суму 170 грн. (а.с. 8, 8-зворот);

- військовий збір нарахований податковим повідомленням-рішенням № від 04.06.2018 на суму 7143,76 грн. (а.с. 9);

- пеня згідно п.129.1.2 ст.129 ПК України на суму 878,39 грн.;

- пеня згідно п.129.1.2 ст.129 ПК України на суму 10540,68 грн.;

- податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки нарахований податковим повідомленням-рішенням №0-1304 від 23.04.2018 на суму 315,02 грн.; податковим повідомленням-рішенням №0-1304 від 23.04.2018 на суму 124,09 грн. (а.с. 7).

Податкові повідомлення-рішення від 04.06.2018 №, №, № прийняті на підставі акту перевірки від 11.04.2018 №894/13-01-13-11/ НОМЕР_1 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 (а.с. 11).

Судом також встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 04.06.2018 надіслано відповідачу за адресою АДРЕСА_3 та повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання, а податкові повідомлення-рішення від 23.04.2018 надіслано відповідачу за адресою: АДРЕСА_4 .

Перелічені податкові повідомлення-рішення у адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалися.

У зв`язку з несплатою фізичною особою ОСОБА_1 сум податкових зобов`язань, Головним управлінням ДФС у Львівській області сформовано податкову вимогу форми Ф за №84824-17 від 13.08.2018 року, на суму боргу 104458,02 грн., яка направлена за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України).

Податковим боргом, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Необхідно врахувати, що згідно пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування. У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

За змістом п.56.18. ст.56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз.4 п.56.18 ст.56 ПК України).

Судом з`ясовано, що податковий борг ОСОБА_1 виник в результаті прийнятих щодо неї податкових повідомлень-рішень, які не охоплюються предметом даного позову, оскільки дані рішення суб`єкта владних повноважень не є предметом позову у даній справі та у суду відсутні процесуальні повноваження у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача несплаченого податкового боргу, то предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу в судовому порядку, зокрема, встановлення факту його сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі, в черговості, та за рахунок платежів, встановлених Податковим кодексом України.

З матеріалів справи видно та вірно враховано судом першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення №0-1304, №0-1304 від 23.04.2018 надіслані ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_4 , а податкові повідомлення-рішення від 04.06.2018 №, №, № від 04.06.2018 надіслані на адресу АДРЕСА_3 .

Податкова вимога форми Ф за №84824-17 від 13.08.2018 направлена за адресою: АДРЕСА_4 .

Податковий орган направляв відповідачу податкові повідомлення-рішення №0-1304, №0-1304 від 23.04.2018 і податкову вимогу форми Ф за №84824-17 від 13.08.2018, на адресу, з якої відповідач вибув ще у 2007 році, про що податковому органу було достовірно відомо згідно наданого витягу з ЄДРПОУ та даних з ІТС Податковий блок.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що при складенні акту перевірки від 11.04.2018 №894/13-01-13-11/ НОМЕР_1 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, податковим органом зазначено, що остання не перебуває на обліку ГУ ДФС у Львівській області, місце реєстрації платника ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .

Судом першої інстанції вірно враховано правове регулювання листування з платником податків в редакції на час прийняття податкових повідомлень-рішень та виставлення податкової вимоги.

Так, пункт 42.1 ст.42 ПК України у вказаній редакції регламентує, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п.42.3 ст.42 ПК України).

Згідно абзацу 6 п.42.4 ст.42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно п.58.3 ст.58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Аналогічне правило наведене у п.3 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків від 28.12.2015 №1204,що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.01.2016р. за №124/28254.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно п.59.3 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Правильно зауважує суд першої інстанції, що норма п.58.3 ст.58 ПК України є спеціальною у питанні направлення поштової кореспонденції платнику податків - фізичній особі та передбачає, що як податкові повідомлення-рішення, так і податкова вимога направляються на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п.42.4 ст.42 цього Кодексу.

Як достовірно встановлено судом, позивач ГУ ДПС у Львівській області був обізнаний із останньою фактичною адресою відповідача. Однак, направляючи ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення №0-1304, №0-1304 від 23.04.2018 та податкова вимога форми Ф за №84824-17 від 13.08.2018, контролюючий орган не в повній мірі застосував усі визначені податковим законодавством процедури у питанні направлення кореспонденції платнику податків, чим не забезпечив юридичну визначеність в підтвердження виникнення у відповідача податкового боргу.

Відповідно до приписів п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення №0-1304, №0-1304 від 23.04.2018 та податкова вимога форми Ф за №84824-17 від 13.08.2018 не отриманні платником внаслідок дій податкового органу, а тому вважаються такими, що не вручені платнику податків, а відтак не є узгодженими, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.10 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року в адміністративній справі №380/96/20 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль