Справа № 560/7516/20
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7516/20
УХВАЛА
іменем України

26 січня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просив визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 в сумі 4435,66 грн та стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, з врахуванням проведеного розрахунку, у сумі 79189,57 грн з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - січень 2008 року.

Ухвалою від 25 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 протиправно не отримав в повному обсязі кошти, на які мав право за час проходження військової служби, а саме індексації за період з 01.01.2016 по 09.11.2018.

Так, позивач зазначив, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року по справі №560/1072/20 відповідачем було нараховано та виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 4435,66 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку, однак розрахунок виплаченої індексації грошового забезпечення проведено невірно.

Також, позивач пояснив, що військовою частиною НОМЕР_1 було нараховано та виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 в сумі 4435,66 грн із застосуванням базового місяця січень 2016 року.

Позивач вважає, що у вказаний період має бути застосований базовий місяць «січень 2008 року», оскільки підвищення окладів військовослужбовців було саме у січні 2008 року.

Вказує, що відповідачем встановлено базовий місяць в порушення вимог Постанови №1078, чим в котре доведено, що військові частини не мають фахових знань для розрахунку індексації грошового забезпечення та такі дії відповідача є протиправними.

На думку позивача, при застосуванні базового місяця січень 2008 року за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 сума невиплаченої індексації грошового забезпечення складала 83625,23 грн. Відповідачем нараховано та виплачено 4435,66 грн, тому позивач вважає, що сума недоплати за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно складає: 79189,57 грн.

До суду 11 січня 2021 року від відповідача - військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що фактично предметом позову у даній справі є зобов`язання нарахувати та виплатити відповідачем індексації грошового забезпечення на користь позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оцінка чому вже була надана судом у справі №560/1072/20 та була предметом розгляду, в той час як підставою для звернення до суду з позовом у цій справі №560/7516/20 є непогодження позивача з сумою індексації грошового забезпечення нарахованої на користь позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, яка була визначена позивачу на виконання рішення у справі №560/1072/20, оскільки позивач вважає, що за рішенням суду у справі №560/1072/20 сума індексації має складати 79189,57 грн (83625,23 грн - 4435,66 грн). Тому відповідач вважає, що позивач має захищати права, які він вважає порушеними за процедурою судового контролю, встановленого ст. ст. 382, 383 КАС України.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року по справі №560/1072/20 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 09 листопада 2018 року включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 09 листопада 2018 року включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду набрало законної сили 02 червня 2020 року.

Судом встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 4435,66 грн.

Також підтверджено матеріалами справи, а саме: витягом із розрахунково - платіжної відомості №228 від 13.06.2020 та довідкою - розрахунком, що військовою частиною НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 здійснено виплату у розмірі 4435,66 грн.

Позивач, не погоджуючись із розміром виплаченої індексації грошового забезпечення, та застосованим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року на виконання рішення суду, вважаючи, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 року № 248/2839 щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців, має бути застосований базовий місяць січень 2008 року, звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи обставини у справі, суд виходить із таких норм процесуального права.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, про наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі № 820/4261/18.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на викладене, у разі невиконання чи неналежного виконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Проаналізувавши предмет позову у цій справі, суд дійшов висновку, що він спрямований на виконання іншого судового рішення.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання рішення суду. Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382-383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Такий правовий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верхового Суду по справі № 806/2143/15 від 20 лютого 2019 року.

Тому, суд доходить висновку, що вказаний спір належить розгляду у порядку ст. 382, 383 КАС України в межах справи №560/1072/20, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі в порядку п.4 ч.1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає, адже позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 14, 238, 248, 256, 370, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №560/7516/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя А.М. Ковальчук