Справа № 360/4330/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року справа №360/4330/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року (повне судове рішення складено 10 грудня 2020 року в м. Сєвєвродонецьку) в справі № 360/4330/20 (суддя в І інстанції Кисельова Є.О.) за позовом Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

УСТАНОВИВ:

Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі Управління, Білокуракинське ОУПФУ Луганської області) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі Відділ), в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу Антонової В.Є. про накладення штрафу від 27.10.2020 у ВП № 60810412.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, 06.12.2019 державним виконавцем Відділу Антоновою В.Є. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60810412, яка отримана Управлінням 16.03.2020 за вх.№279. В зазначеній постанові вказано, що боржник має виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. До Управління 09.08.2019 надійшло рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/2767/19 за позовом ОСОБА_1 , яким зобов`язано управління поновити ОСОБА_1 з 01.05.2018 виплату раніше призначеної пенсії за віком.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 по справі № 360/2767/19 ОСОБА_1 в частині виплати пенсії за один місяць до негайного виконання нарахована пенсія за травень 2018 року в розмірі - 2010,18 грн та виплачена 25.09.2019 на рахунок ЛОУ АТ «Ощадбанк».

Позивач зазначає, що з 01.01.2019 Білокуракинське ОУПФУ не має діючих договорів з ПАТ «Укрпошта» та банками уповноваженими на право виплати пенсій через поточні рахунки одержувачів.

З 01.01.2019 Управління здійснює функції виключно з нарахування пенсійних виплат, фінансування таких виплат здійснюється з поточних рахунків Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Беручи до уваги умови виплати пенсій, які визначені постановою правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018 № 27-1, виділення коштів на фінансування не залежить від волевиявлення керівника територіального органу Пенсійного фонду України. Відповідно до Постанови №27-1 цей обов`язок покладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Таким чином, не має правових підстав вимагати від управління вчинення дій, які виходять за межі його повноважень.

До Білокуракинського ОУПФУ 11.11.2019 за вх.736/21/ЗС надійшов запит пенсійної справи ОСОБА_1 від УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області.

02.12.2019 за вих.7034/03-25/ЗС управлінням направлено пенсійну справу ОСОБА_1 до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області.

Позивач вважає, що вищевикладені доводи управління підтверджують вжиття відповідачем всіх можливих заходів щодо повного та фактичного виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.08.2019. Наміру щодо навмисного невиконання рішення суду управління не має.

На думку позивача, відповідачем безпідставно винесено постанову про накладення штрафу від 27.10.2020, адже за рішенням суду від 05.08.2019 по справі №360/2767/19 управлінням виконано, а саме нарахована пенсія за травень 2018 року в розмірі - 2010,18 грн. та виплачена 25.09.2019 на рахунок ЛОУ АТ «Ощадбанк».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи в сукупності з нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Згідно з матеріалами справи рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 позов ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 15.05.2018 щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області поновити ОСОБА_1 з 01 травня 2018 року виплату раніше призначеної пенсії за віком.

В решті позовних вимог відмовлено.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

04.11.2019 по справі видано виконавчий лист щодо зобов`язання Управління поновити ОСОБА_1 з 01.05.2018 виплату раніше призначеної пенсії за віком (а.с. 55).

06.12.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60810412 (а.с. 60).

Крім того, державним виконавцем винесено також постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору (а.с. 62,64).

18.03.2020 Білокуракинське ОУПФУ Луганської області листом № 1913/03-22/СВ повідомило відповідача про те, що не має можливості надати дані по ОСОБА_1 у зв`язку з виїздом по запиту УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області № 9549/0114 від 21.11.2019 пенсійну справу було направлено за місцем вимоги (а.с. 65).

28.04.2020 за № 7714 відповідачем було сформовано вимогу у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 66-67).

07.10.2020 позивачем було надіслано лист до Відділу з інформацією про добровільне виконання виконавчого листа № 360/2767/19 (арк.спр.12).

27.10.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області винесено постанову про накладення штрафу ВП № 60810412 у розмірі 5100,00 грн (а.с. 9).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 255 КАС України регламентовано, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята), за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Судом з вищеописаних письмових доказів встановлено, що Білокуракинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконано.

Посилання позивача на відсутність бюджетного фінансування щодо виплат заборгованості з пенсії ОСОБА_1 та те, що фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України, відтак позивач позбавлений можливості виконати рішення, суд вважає необґрунтованими та безпідставними з наступних підстав.

Суд зазначає, що порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 (далі - Порядок № 649).

Відповідно до п. 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Боржником є орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення (п. 2 Порядку № 649).

Пунктом 4 Порядку № 649 черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до п.5 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Таким чином, з огляду на зазначені пункти Порядку № 649, саме позивач подає до Пенсійного фонду України документи, відповідно до п. 5 Порядку № 649, на підстави яких приймається рішення про виділення коштів для виплати.

Разом з тим, ані під час повідомлення відповідача про хід виконання судового рішення, ані під час розгляду справи судом, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання про виділення коштів.

Відносно посилань позивача щодо неможливості виконання рішення суду через відсутність матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , у зв`язку з їх надісланням до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено факту звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Така процесуальна дія була вчинена позивачем лише після накладення штрафу оскаржуваною постановою.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок про відсутність поважних причин не виконання судового рішення у повному обсязі.

Суд зазначає, що не виконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" Суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено п.1 ст.1 Першого протоколу.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 (№ 67534/01).

З огляду на встановлені обставини справи та не підтвердження поважності причин не виконання судового рішення в частині виплати нарахованої суми заборгованості по виплаті пенсії у визначений державним виконавцем строк, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок про необґрунтованість позовних вимог Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області та відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року в справі № 360/4330/20 залишити без змін.

Повне судове рішення - 26 січня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук