Справа № 440/6918/20
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6918/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Удовіченка С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

25.11.2020 Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - ГУ ДПС у Полтавській області/позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 /відповідач) в якій просило стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 20607,30 грн, а саме з єдиного податку з фізичних осіб, що становить 20607,30 грн, на р/р UA0016002, отримувач УК у м. Полтаві /м.Полтава/ 18050400, код отримувача (), банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 18050400.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на несплату відповідачем в строки, визначені податковим законодавством, узгодженої суми податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 20607,30 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного су ду від 30.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/6918/20. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, у строк встановлений частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України, відзив на позов не надав. Направлена судом за зареєстрованим у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцем проживання відповідача ухвала не була вручена адресату з незалежних від суду причин.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

А відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 25.05.2018 зареєстрований як фізична особа-підприємець, номер запису про державну реєстрацію 2 042654. Як платник податків ФОП ОСОБА_1 взятий на облік в ГУ ДПС у Полтавській області, управлінні у м. Полтаві, ДПІ у м. Полтаві 25.05.2018.

Відповідно до пункту 291.3. статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За змістом пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема:

перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень;

друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Відповідно до пунктів 293.1 та 293.2 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - не більше 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму;

2) для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з пунктом 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Пунктом 295.2 статті 295 Податкового кодексу України визначено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно статті 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні.

Згідно статті 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.

Враховуючи викладене, розмір єдиного податку з фізичних осіб для фізичних осіб-підприємців другої групи платників єдиного податку на 2018 рік становив 744,60 грн щомісячно, на 2019 рік становив 834,60 грн щомісячно.

На момент звернення позивача з даним позовом за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг по єдиному податку у сумі 13738,20 грн, який складається з нарахування єдиного податку 2 групи відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 29.05.2018 № 6129 (а.с. 14).

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 єдиний податок з фізичних осіб терміном сплати 20.08.2018, 20.09.2018, 20.10.2018, 20.11.2018, 20.12.2018, 20.01.2019, 20.02.2019, 20.03.2019, 20.04.2019, 20.05.2019, 20.06.2019, 20.07.2019, 20.08.2019, 20.09.2019, 20.10.2019, 20.11.2019, 20.12.2019 в повному обсязі не сплачував.

Таким чином, за ФОП ОСОБА_1 рахується борг у розмірі 13738,20 грн, який виник за рахунок не сплати нарахованого єдиного податку в період з 20.08.2018 по 20.12.2019.

Контролюючим органом проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб за серпень 2018 року - грудень 2019 року.

За результатами перевірки складено Акт від 24.02.2020 №32454/16-31-50-33/ НОМЕР_1 , яким встановлено несвоєчасну сплату грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 , чим порушено пункт 295.1 статті 295 Податкового кодексу України (а.с. 16-17).

На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення - рішення № від 03.04.2020 (а.с. 19), яким відповідно до вимог статті 122 Податкового кодексу України до відповідача застосовані штрафні санкції у розмірі 6869,10 грн, яке направлене на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте податкове повідомлення-рішення повернуто до контролюючого органу відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 18).

З огляду на викладене, за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг в загальному розмірі 20607,30 грн.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Полтавській області сформовано податкову вимогу форми "Ф" №1318-50 від 02.11.2018, яку направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, внесену до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте податкова вимога повернута до контролюючого органу відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 8).

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З огляду на приписи наведених норм, податкова вимога форми "Ф" №1318-50 від 02.11.2018 вважається врученою відповідачу.

Доказів оскарження даної вимоги матеріали справи не містять.

Таким чином, за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг у розмірі 20607,30 грн, що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Полтавській області від 17.11.2020 № 42463/10/16-31-13-04-13 (а.с. 7) та витягом з інтегрованої картки платника податку (а.с. 9-13).

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, позов про стягнення коштів з ФОП ОСОБА_1 у сумі 20607,30 грн за податковим боргом з єдиного податку з фізичних осіб заявлений позивачем правомірно, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач, який є суб`єктом владних повноважень, витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не поніс, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, код ЖДРПОУ 43142831) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 20607,30 грн, а саме з єдиного податку з фізичних осіб, що становить 20607,30 грн, на р/р UA0016002, отримувач УК у м. Полтаві /м.Полтава/ 18050400, код отримувача (), банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 18050400.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко