Справа № 560/8689/20
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8689/20
УХВАЛА

іменем України

25 січня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Фелонюк Д.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 14.04.2020 №273 о/с "Про особовий склад";

- визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 08.11.2019 №750 "Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення";

- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 полку УПП в Одеській області;

стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (з моменту звільнення по дату поновлення) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства;

- допустити негайне виконання рішення суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Зазначено, що недоліки можуть бути усунені позивачем протягом десяти днів з моменту отримання копії вказаної ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів наявності поважних причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 28.12.2020 до суду надійшла заява представника позивача від 20.01.2021, в якій він просить, зокрема, визнати поважність причин щодо звернення до суду з порушенням строку.

Заява мотивована тим, що позивач дізнався про наказ від 08.11.2019 №750 "Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення" 15.11.2019. Проте, в цей час (15.11.2019) та до 13.04.2020 перебував на лікарняному, а саме, в лікарні на стаціонарному лікуванні. З вказаним наказом, позивач був ознайомлений в лікарні, але перебуваючи під впливом ліків, підписуючи його не зовсім усвідомлював свої дії. Після одужання, позивач був ознайомлений з наказом від 14.04.2020 №273 о/с "Про особовий склад". При цьому, в цей час на території держави діяли карантинні обмеження, що ускладнило отримання певних документів, необхідних для підготовки позовної заяви. Водночас, в липні 2020 року ОСОБА_1 подав позовну заяву, надіславши її за допомогою кур`єрської служби ТОВ "ДВАДЦЯТЬ П`ЯТЬ ГОДИН". Він був впевнений, що подав позовну заяву у встановлений законодавством строк. Вважаючи необхідним подати додаткові документи та додаткове обґрунтування позовної заяви, з урахуванням карантинних обмежень, позивач тільки в серпні 2020 року зміг звернутися до Міського центру з надання безоплатної вторинної допомоги, а почати працювати з призначеним адвокатом - в жовтні. Однак, надіслана ОСОБА_1 позовна заява не була доставлена адресату.

До заяви додано відповідь на адвокатський запит, за змістом якої ТОВ "ДВАДЦЯТЬ П`ЯТЬ ГОДИН" повідомило, що ОСОБА_1 27.07.2020 був укладений публічний договір на доставку поштової кореспонденції до Хмельницького окружного адміністративного суду. Проте, у зв`язку з технічними помилками в організації відправлення зазначена кореспонденція не була відправлена та, як наслідок, не доставлена до адресата.

Оцінивши наведені підстави для поновлення строку звернення до суду, суд вважає їх неповажними, з огляду на наступне.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Строки звернення до суду з відповідними позовними заявами визначені з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї належить застосовувати відповідні правові наслідки встановлені законом, у цьому випадку статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Визначення початку або встановлення такого строку виходить з того, що такий початок починає своє обчислення з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В цьому випадку, законодавцем встановлена альтернативність такого обчислення, при чому в одному випадку це день об`єктивно достовірної та беззаперечної обізнаності такої особи, в іншому випадку таке обчислення повинно здійснюватися із можливості бути обізнаним про ті чи інші обставини, що можуть впливати на порушення прав, свобод чи інтересів (умовно), тобто встановлена так би мовити можлива обов`язковість бути обізнаним про ті обставини, що впливають або мають безпосередній вплив на відповідне порушення прав.

При чому, суд зауважує, що законодавець пов`язує початок обчислення строку не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізнатися про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Суд також звертає увагу, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії").

Суд зазначає, що поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Що стосується посилання позивача на запровадження карантинних заходів суд зазначає наступне.

Кабінет Міністрів України 11.03.2020 прийняв постанову №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (з урахуванням постанов №239 від 25.03.2020, №291 від 22.04.2020, №343 від 04.05.2020) та №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" (з урахуванням постанови №500 від 17.06.2020), від 22.07.2020 №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (з урахуванням постанови від 26.08.2020 №760), відповідно до яких установлено з 12 березня 2020 року до 31 жовтня 2020 року на усій території України карантин.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731 (далі - Закон №731) набув чинності 17.07.2020, згідно з яким внесено зміни до пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України та визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Разом з тим, пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №731 визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, строк звернення до суду був продовжений на строк дії карантину в період з 12.03.2020 по 06.08.2020.

Однак, позов подано до суду поштовим зв`язком 21.12.2020.

На думку суду, лише зазначення обставини про дію карантинних заходів не є достатнім доводом щодо об`єктивної неможливості звернення до суду в межах строку звернення.

Позивач зазначає, що введення карантинних заходів спричинило не вчасне проведення прийому та надання відповідних відповідей та документів. Проте не наведено жодних обставин та не надано доказів, які б доводили вказані обставини. Тобто, не доведено, що запровадження карантинних заходів не дозволило позивачу скористатись судовим захистом.

Суд критично оцінює доводи про те, що позивач був впевнений в направленні позовної заяви в межах законодавчо визначеного строку, у зв`язку з тим, що він не був позбавлений можливості звернутися до суду щодо отримання інформації про надходження до суду відповідної позовної заяви.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом або унеможливлювали позивачу вчасно дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позивач, будучи обізнаним про порушення його прав, свобод чи інтересів у встановлений законодавством строк до суду не звернувся, доказів обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначені в заяві від 20.01.2021 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачеві.

Керуючись частиною 2 статті 123, статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього грошового забезпечення - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддяД.Л. Фелонюк