Справа № 560/7444/20
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7444/20
РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Нетішині Хмельницької області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Нетішині Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Нетішині Хмельницької області, яка проявилася у не проведенні ОСОБА_1 виплати за рахунок коштів Державного бюджету України суми відрахувань із щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 38645 грн. 53 коп. за період з 28 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року згідно заяви від 12 листопада 2018 року із долученою копією довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №18977/04 від 19 червня 2018 року;

стягнути на користь ОСОБА_1 з Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Нетішині Хмельницької області матеріальну шкоду, завдану законом, що визнаний неконституційним, у розмірі 38645 грн. (тридцять вісім тисяч шістсот сорок п`ять) грн. 53 коп. шляхом безспірного списання коштів з Державного бюджету України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 22 червня 1987 року працював на посаді судді і 27 вересня 2016 року був звільнений з посади судді Нетішинського міського суду Хмельницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку на підставі Постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" №1515-VІІІ від 08 вересня 2016 року. З 28 вересня 2016 року позивач отримує в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Нетішині Хмельницької області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці.

Позивач вказує, що після виходу у відставку дізнався, що його щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

06 червня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області для отримання довідки про розмір утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 28 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року та 19 червня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надало довідку №18977/04 згідно якої за період з 28 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно загальний розмір утримань із щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці становить 38645 грн. 53 коп.

Позивач також зазначив, що 12 листопада 2018 року звернувся до Управління Державної казначейської служби України в місті Нетішині Хмельницької області із заявою в якій просив в добровільному порядку перерахувати утриманий податок в сумі 35672 грн. 78 коп. та утриманий військовий збір в сумі 2972 грн. 75 коп., а всього 38645 грн. 53 коп. враховуючи рішення Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27 лютого 2018 року.

Однак, звернення позивача органом Державної казначейської служби України не було задоволене, про що позивача повідомлено листом від 14 листопада 2018 року, відповідні виплати в добровільному порядку не були проведені.

Вважаючи, що суми відрахувань утриманого податку і військового збору мають бути стягнуті на його користь в судовому порядку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, третя особа також жодних пояснень по суті позовної заяви до суду не надали.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 28 вересня 2016 року отримує у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області довічне грошове утримання судді у відставці.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19 червня 2018 року №1449/Х-8, за період з 28 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року з довічного утримання позивача було утримано і перераховано до державного бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 35672,78 грн. та військовий збір на суму 2972,75 грн., що разом становить 38645,53 грн.

12 листопада 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення з державного бюджету України сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, утриманих з його довічного утримання податковим агентом за період з 28 вересня 2016 року по 28 лютого 2018.

Листом від 14 листопада 2018 року №02-36/386 Управління Державної казначейської служби України у м. Нетішині Хмельницької області повідомило, що для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету, стягувач має подати до Казначейства повний пакет документів передбачений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

Як вбачається зі змісту наданої позивачу відповіді, відповідач фактично не приймав будь-якого управлінського рішення або розпорядчих актів про відмову у поверненні позивачу коштів, утриманих з його довічного утримання у вигляді податку на доходи та військового збору, надавши інформацію довідково - роз`яснювального змісту.

Вважаючи дії відповідача щодо не повернення з державного бюджету України сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, утриманих з його довічного утримання податковим агентом, за період з 28 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" внесено ряд змін до Податкового кодексу України, а Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" внесені зміни до Бюджетного кодексу України, що набули чинності з 01 січня 2015 року.

З 01 січня 2015 року відповідно до п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Ставка податку з 2015 року становила 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, зокрема, нарахованих (виплачених, наданих) у вигляді пенсій, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування (сума пенсії), в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовувалась ставка оподаткування 20 відсотків.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 01 січня 2015 року, оподаткування військовим збором також було подовжене до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України (пункт 161 підрозділ 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України).

Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, було визначено підпунктами 164.2.1 - 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Обов`язки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України покладено на податкового агента, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку та зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу, що підлягає зарахуванню до бюджету згідно з нормами Бюджетного кодексу України.

З 01 січня 2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії.

27 лютого 2018 року, Конституційний Суд України ухвалив Рішення про визнання неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Так, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким запроваджено оподаткування пенсій певних категорій (груп) пенсіонерів, суперечить статті 46 Конституції України.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII "Про Конституційний Суд України", закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року вбачається, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України визнано неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, фактичне часткове оподаткування пенсій припинено з 27 лютого 2018 року, тобто з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі №1-6/2018, а тому на час виникнення спірних правовідносин положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України, були чинними та підлягали застосуванню.

Відтак, здійснюючи відповідні відрахування у спірний період, пенсійний орган не вийшов за межі наданих законом повноважень.

Зазначена правова позиція у справі стосовно аналогічних правовідносин висловлена Верховним судом у постановах від 23 серпня 2019 року у справі №569/11066/16-а, від 16 квітня 2019 року у справі №318/2132/14-а та у інших.

Судом досліджено розрахунок утриманих з позивача обов`язкових платежів та встановлено, що у ньому відсутні неточності, які б давали підстави вважати, що податковий агент неправильно обчислив розміри відрахувань або іншим чином вийшов за межі своїх повноважень, допустивши протиправні дії в цій частині.

Водночас, надана ОСОБА_1 відповідь Управління Державної казначейської служби України у м. Нетішині Хмельницької області від 14 листопада 2018 року №02-36/386 не містить у собі протиправну відмову або інші розпорядчі рішення, якими порушені права позивача у сфері публічно-правових відносин.

Крім цього, управління Державної казначейської служби України не може виступати особою, яка несе відповідальність за прийняття законодавчим органом закону, який у подальшому був частково визнаний неконституційним, оскільки відповідач не перебував з позивачем у будь-яких публічно-правових відносинах, відтак не може відповідати за зобов`язаннями держави в контексті спірного питання.

На переконання суду, визначений позивачем відповідач міг бути задіяний в процедурі повернення надміру сплачених коштів у тому випадку, якби особа, відповідальна за утримання податків (податковий агент), протиправно стягнула їх на підставі правової норми, яка на той час вже була визнана неконституційною.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки утримання податку з частини грошового утримання позивача було припинено одночасно з прийняттям вищезгаданого рішення Конституційного суду, орган Пенсійного фонду не вчинив протиправних дій відносно позивача, відповідно на орган Державного казначейства не можуть покладатись обов`язки щодо автоматичного повернення суми податку, стягнення якого до відповідного моменту відповідало Конституції України, тому вищезазначене виключає можливість задоволення позовних вимог у тому вигляді, у якому вони заявлені, відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Нетішині Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Держава Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Нетішині Хмельницької області (Проспект Незалежності, 22, Нетішин, Хмельницька область, 30100 , код ЄДРПОУ - 37858841)
Третя особа:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк