Справа № 200/11971/20-а
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 р. Справа№200/11971/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бєломєстнова О.Ю. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН", про визнання незаконними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова Владислава Володимировича, у якій просить:

- визнати незаконними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова В.В. щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №52979774 від 16.03.2017 року;

- зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова В.В. зняти усі арешти, накладені на ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №52979774 та виключити останню з реєстру боржників.

Ухвалою суду від 28.12.2020 року скаргу залишено без руху.

06.01.2021 року через відділ документообігу та діловодства суду позивач надав документи на виконання вимог ухвали суду від 28.12.2020 року, у тому числі позовну заяву з зазначенням у ній позивача, відповідача - орган державної виконавчої служби (з наведенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків та відомі номери засобів зв`язку позивача) відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 160 КАС України.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 26.11.2020 року їй стало відомо від нотаріуса, що стосовно неї відкрито виконавче провадження № 52979774 Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). З реєстру виконавчих проваджень тільки 15.12.2020 року їй стало відомо про наступні постанови: про скасування процесуального документу, про відкриття провадження та про повернення виконавчого документу стягувачу, датованих 16.03.2017 року. З вищенаведених документів на думку позивача не вбачається, на яких підставах був накладений арешт на її майно та чому її включено до реєстру боржників. Зазначає, що незаконність дії державного виконавця полягає у наступному:

- постанова про відкриття провадження винесена з грубим порушенням строків для відкриття за виконавчим написом № 537 від 16.09.2013 року;

- безпідставне накладення арештів на її майно та внесення її до Єдиного реєстру боржників, оскільки відсутні будь-які документи або постанови, підтверджуючі ці дії;

- виконавець не повідомив її про вказане виконавче провадження, не надіслав на її адресу жодного процесуального документу, жодної постанови.

Крім того зазначає, що відповідно до довідки про відсутність заборгованості за зобов`язанням за кредитним договором ОСОБА_2 перед ТОВ "ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН" виконані в повному обсязі. Таким чином вимоги за кредитним договором виконано поза межами виконавчого провадження та немає підстав для стягнення з неї сум боргу. У зв`язку з тим, що договір іпотеки припинений, немає підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до виконавчого напису № 537 від 16.09.2013 року.

Ухвалою суду від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі, залучено до участі в справі № 200/11971/20-а у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН".

Ухвалою суду від 19.01.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі у зв`язку з відсутністю технічної можливості - відмовлено.

Позивач у судове засіданні не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, але за участю її представника - адвоката Кабанова Д.І.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, передбачених статтею 205 КАС України, а також строки, встановлені для розгляду цієї категорії справ, суд вважає за можливе розглянути заяву у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши подані позивачем докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

01.08.2008 року був укладений іпотечний договір № 156/28-288 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець). Згідно зазначеного договору іпотекодавець передає іпотекодержателю у якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за Договором кредиту № 156/28-287 від 01.08.2008 року наступне нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1 , який належить іпотекодавцю на підставі договору довічного утримання № 122 від 24.01.2003 року.

Як вбачається з виконавчого напису приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Тактарова В.Б. за № 537, виданого 16.09.2013 року, запропоновано звернути стягнення на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_2 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного житлового будинку, пропонує задовольнити вимоги ПАТ "Укрсоцбанк".

Згідно наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за № 302/2 від 02.08.2016 року, припинено діяльність приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 з 02.08.2016 року.

Постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова Владислава Володимировича від 16.03.2017 року було скасовано документ "Постанова про відмову у відкритті ВП" від 25.11.2016 року, що видав ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса № 537 виданого 16.09.2013 року (керуючись абзацом 4 частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження").

Постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова Владислава Володимировича від 16.03.2017 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 537 виданого 16.09.2013 року про звернення стягнення на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

16.03.2017 року заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова Владислава Володимировича на підставі ч.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" повернуто стягувачу - ПАТ "Укрсоцбанк" виконавчий напис нотаріуса № 537, виданий 16.09.2013 року.

Згідно листа АТ "АЛЬФА-БАНК" від 26.06.2020 року право вимоги щодо заборгованості за Договором кредиту № 156/28-287 від 01.08.2008 року, що належало АТ "АЛЬФА-БАНК", було відступлене на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН" на підставі договору факторингу від 26.06.2020 року.

Згідно довідки ТОВ "ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН" від 30.06.2020 року, ОСОБА_2 не має кредитної заборгованості перед ТОВ "ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН" за кредитним договором № 156/28-287 від 01.08.2008 року.

З листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.12.2020 року вбачається, що виконавче провадження № 52979774 завершено 16.03.2017 року на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повернуто стягувачу. Наголошують, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених статтею 37 Закону України "Про виконавче провадження", не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Виконавче провадження № 52979774 не є закінченим, виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання, тому зобов`язання ОСОБА_1 перед ПАТ "Укрсоцбанк" є невиконаними. Завершення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачає виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників та зняття арешту з майна.

Ухвалою від 11.01.2021 року судом було витребувані від відповідача: копію постанови про відмову у відкритті ВП від 25.11.2016 року за виконавчим написом приватного нотаріуса № 537 від 16.09.2013 року, яку скасовано постановою від 16.03.2017 року у ВП № 52979774; докази надіслання постанов від 16.03.2017 року. У встановлені судом строки ці документи не були надані, тому з урахуванням ст. 77 КАС України дана справа розглянута на підставі наданих позивачем доказів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, у даній справі спірним є правомірність відкриття провадження № 52979774, накладення арештів на нерухоме майно в рамках даного виконавчого провадження та внесення позивача в Єдиний реєстр боржників. З урахуванням цього та скорочених строків розгляду даної справи, суд при її розгляді виходить з наявних у справі доказів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404), що набрав чинності 05.10.2016, попередньою редакцією цього закону від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон №606).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі по тексту - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності ст. 2 Закону № 1404 виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404 встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Стосовно позовних вимог про визнання незаконними дій державного виконавця Воробйова В.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 52979774 від 16.03.2017 року та її скасування, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16.03.2017 року постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова Владислава Володимировича скасовано документ "Постанова про відмову у відкритті ВП" від 25.11.2016 року, що видав Воробйов Владислав Володимирович при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса № 537 виданого 16.09.2013 року. Зазначене скасування було вчинено на підставі абзацу 4 частини 3 статті 74 Закону №1404.

Згідно абзацу 4 частини 3 статті 74 Закону №1404 керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Так, згідно абзацам 2, 3 частини 3 статті 74 №1404 начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Аналіз даної норми свідчить про те, що саме начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, може своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину).

Проте, 16.03.2017 року заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйовим В.В. була скасована постанова про відмову у відкритті ВП, яка була винесена ним самим 25.11.2016 року. Зазначене є порушенням вимог статті 74 Закону №1404-VIII.

Крім того, у даній справі суд вважає за необхідне зазначити, що у пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункту 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Як вбачається з постанови від 16.03.2017 року, будь-яке обґрунтування скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 25.11.2016 року. Жодна правова чи фактична підстава для такого скасування не зазначена.

Відтак скасування вказаної постанови є немотивованим, безпідставним та таким, що не відповідає вимогам п. 2, 5, 6 ч.2 ст.2 КАС України.

У зв`язку з наведеними обставинами суд прийшов до висновку, що постанова про скасування процесуального документу від 16.03.2017 року у ВП № 52979774 не є вмотивованою та прийнятою всупереч вимогам статті 74 Закону №1404.

Крім того суд зазначає, що згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч.5 ст. 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що виконавець повинен мати виконавчий документ для відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції цього закону від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (далі - Закон № 606), про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документу і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Як вже зазначалось, 16.03.2017 року постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйовим Владиславом Володимировичем було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 537 виданого 16.09.2013 року про звернення стягнення на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Таке відкриття відбулося після того, як виконавчий документ був повернутий стягувачу у зв`язку з відмовою у відкритті провадження в порядку ч.2 ст. 26 Закону № 606.

Незважаючи на витребування судом, відповідачем у відповідності до ст. 77 КАС України не надано доказів подання стягувачем - ПАТ "Укрсоцбанк" до відповідача виконавчого напису нотаріуса № 537 від 16.09.2013 року для його примусового виконання

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що постанова про скасування процесуального документу від 16.03.2017 року у ВП № 52979774 є немотивованою, прийнята всупереч вимогам статті 74 Закону №1404-VIII, а тому підлягає скасуванню. Отже, всі винесені похідні від неї постанови, а саме: відкриття виконавчого провадження від 16.03.2017 року та повернення виконавчого документа стягувачу від 16.03.2017 року у ВП № 52979774, є також протиправними та підлягають скасуванню.

За приписами ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного захисту порушеного права позивача, суд прийшов до висновку, що підлягає визнанню протиправними та скасуванню постанови заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова Владислава Володимировича від 16.03.2017 року про скасування процесуального документу, про відкриття виконавчого провадження та про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 52979774.

Позовні вимоги позивача про визнання незаконними дій державного виконавця Воробйова В.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 52979774 від 16.03.2017 року задоволенню не підлягають. У спірних правовідносинах належним та повним способом захисту порушених прав позивача є скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, через що самі по собі дії державного виконавця не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків, тобто, не впливають на обсяг прав та інтересів позивача. Правові наслідки в даному випадку має акт індивідуальної дії - постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2017 року, а не дії з її винесення.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача зняти усі арешти накладені на майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 52979774, суд зазначає наступне.

Згідно статті 10 Закону № 1404, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено положеннями статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частин 1, 6 статті 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до статті 56 Закону №1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що у разі накладення виконавцем арешту на майно боржника - виноситься постанова.

Проте матеріали справи не містять доказів наявності винесених постанов про арешт майна позивача в рамках виконавчого провадження № 52979774.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного та для повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи, судом за власною ініціативою отримана інформаційна довідка станом на 20.01.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Зазначена інформаційна довідка також підтверджує відсутність арештів, накладених на майно позивача, у тому числі на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зняти усі арешти, накладені на майно позивача в рамках ВП № 52979774 - не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача виключити позивача з Єдиного реєстру боржників, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 1404 Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно відкритих відомостей, позивач станом на 21.01.2021 року перебуває у Єдиному реєстрі боржників у зв`язку з зверненням стягнення на майно у ВП № 52979774.

Як вбачається з адресованого позивачу листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.12.2020 року виконавче провадження № 52979774 не є закінченим, виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання, тому зобов`язання ОСОБА_1 перед ПАТ "Укрсоцбанк" є невиконаними. Завершення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачає виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників та зняття арешту з майна.

Згідно ч. 7 ст. 9 Закону № 1404, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Аналіз даної норми свідчить про те, що завершення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.2 ст.37 Закону № 1404-VIII дійсно не передбачає виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Разом з тим, як раніше було встановлено судом, постанова про скасування процессуального документа "Постанова про відмову у відкритті ВП від 25.11.2016" від 16.03.2017 року та всі похідні від неї постанови, у тому числі постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.2 ст.37 Закону № 1404-VIII, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно п.10 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тому підстави, з яких позивач знаходилася у реєстрі боржників - відпали. Втім. Немайнові та майнові права позивача внаслідок наявності інформації про не у реєстрі боржників продовжують порушуватися.

Статтею 13 Конвенції визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ефективним та таким, що забезпечує повне поновлення позивача в правах, способом захисту буде зобов`язання відповідача виключити з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_1 , яка була внесена у зв`язку з зверненням стягнення на майно у ВП № 52979774.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог немайнового характеру, судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень у розмірі 420,40 грн. (50% від сплаченої суми судового збору) на користь позивача, оскільки останньою при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 78, 90, 139, 205, 244-246, 287, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН", про визнання незаконними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова Владислава Володимировича про скасування процесуального документу від 16.03.2017 року у ВП № 52979774.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова Владислава Володимировича про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2017 року у ВП № 52979774.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Воробйова Владислава Володимировича про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.03.2017 року у ВП № 52979774.

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, 19) виключити з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), яка була внесена у зв`язку з зверненням стягнення на майно у ВП № 52979774.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, 19) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 21 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.