Справа № 420/12789/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо надання листом за № 02-29/108із від 18.11.2020 неповної інформації з питань зазначених у запиті на інформацію від 12.11.2020 № 117із/02-29; зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надити ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію за 117із/02-29 від 12.12.2020 відповідно до поставлених питань у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.11.2020 за вх. № 117із/02-29 позивач відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" подав до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області запит на публічну інформацію, в якому просив надати відповіді на наступні запитання: 1) яким чином землевпорядні організації, при виготовленні технічної документації за рішенням Куяльницької сільської ради про надання Дозволу, погоджують поділ загального масиву земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради, площа яких перевищує 2 га? 2) чи не порушується при цьому Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області, порядок надання Дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а також при виготовленні технічної документації і подальшої реєстрації вказаних земельних ділянок? Вказані питання обумовлені тим, що згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У відповідь Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області листом надала неповну інформацію, лише відтворивши зміст п. 12 ст. 118 ЗК України. Позивач вважає, що розпорядник інформації фактично відмовив у наданні запитуваної публічної інформації, чим грубо порушив Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Ухвалою судді від 25.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

27.11.2020 та 01.12.2020 до суду від позивача надійшли пояснення щодо власного позову.

27.11.2020 до суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

27.11.2020 та 01.12.2020 до суду від позивача надійшла заява про компенсацію витрат на правничу допомогу із додатками.

Відзив на адміністративний позов від відповідача до суду не надійшов, у зв`язку із чим справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 03.11.2020 за вх. № 109із02/29 ОСОБА_1 звернувся в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» із запитом на інформацію від 02.11.2020 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, в якому виклав два питання: « 1) яким чином землевпорядні організації погоджують з Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області поділ загального масиву земельних ділянок, площа яких перевищує 2 га?; 2) чи не порушуються при цьому порядок надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та при виготовленні технічної документації і реєстрації вказаних земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області?».

Листом від 06.11.2020 № 02-19/101із Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області надала відповідь від 06.11.2020 № 02-19/101 на вищевказаний запит, відповідно до якої відповідач повідомив ОСОБА_1 зміст п. 12 ст. 118 Земельного кодексу України, повністю відтворивши її зміст, не погодившись із чим, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з ст. 40 Основного Закону усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, регулюються Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Статтею 1 цього Закону визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 1 та 2 статті 2 Закону № 2939-VI визначено, що метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Згідно з статтею 12 Закону № 2939-VI, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною першою статті 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Аналіз визначення терміну "публічна інформації" та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є наявна відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях: уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI).

З огляду на матеріали справи, ОСОБА_1 звернувся до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області із запитом про надання публічної інформації в порядку Закону № 2939-VI.

При цьому в запиті позивач виклав наступні запитання: « 1) яким чином землевпорядні організації, при виготовленні технічної документації за рішенням Куяльницької сільської ради про надання Дозволу, погоджують поділ загального масиву земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради, площа яких перевищує 2 га? 2) чи не порушується при цьому Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області, порядок надання Дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а також при виготовленні технічної документації і подальшої реєстрації вказаних земельних ділянок?», пояснивши це приписами ч. ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України, як особа, що зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», його метою є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Такі форми правовідносин в інформаційній сфері, як звернення громадянина, запит/вимога суб`єкта владних повноважень та запит на інформацію різняться за правовими підставами, предметом, вимогами щодо форми, порядку оплати. Окрім того, потреба в розмежуванні форм правовідносин передбачена ст.2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка визначає, що цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

В свою чергу, звернення громадян регулюються спеціальним Законом - «Про звернення громадян», запит на інформацію - Законом України «Про доступ до публічної інформації», а запит (вимога) суб`єкта владних повноважень - спеціальними законами про статус та повноваження відповідних суб`єктів владних повноважень.

Предметом звернення громадян є широкий спектр правовідносин - від реалізації своїх особистих прав і надання пропозицій щодо діяльності органів державної влади до оскарження неправомірних дій посадових осіб.

Предметом інформаційних відносин, в які вступають суб`єкти владних повноважень для отримання певної інформації, є виконання останніми своїх функцій.

Запит на отримання інформації має чітко визначений предмет: надання публічної інформації, якою володіє або повинен володіти її розпорядник.

Зверненням громадян є викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ст. 3 Закону України «Про звернення громадян»).

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (частина перша статті 19 Закону «Про доступ до публічної інформації»).

Статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР). Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону. Тому він є спеціальним у цій сфері, але ним не вичерпується поняття "спеціальний закон", що вживається у частині другій статті 2 Закону № 2939-VI.

Одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом № 2939-VI, проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону № 393/96-ВР, розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини п`ятої статті 19, пункт 4 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом № 393/96-ВР.

Закон № 2939-VI не поширюється на відносини у сфері звернень громадян щодо надання юридичної консультації, проведення аналізу правових норм стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, тощо, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законом - Законом України «Про безоплатну правову допомогу».

Вирішуючи спір, суд враховує, що з огляду на приписи Законів України «Про доступ до публічної інформації» та «Про звернення громадян», запитувана ОСОБА_1 інформація не є публічною у розумінні Закону № 2939-VI, оскільки за своїм змістом та спрямованістю більше належить до отримання юридичної консультації. Більш того, позивач пояснює причини звернення зі своїм запитом тим, що вказані питання обумовлені приписами ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного Кодексу України, якими позивач бажає скористатись.

Для надання відповіді на поставлені питання адресатові необхідно створити відповідну інформацію, що само по собі виключає належність такого запиту до запитів на публічну інформацію.

Відтак, запитувана позивачем інформація, за своєю природою не містить ознак публічної, а тому не може бути надана в порядку, передбаченому Законом України № 2939-VІ, а запит позивача про надання публічної інформації є фактично зверненням про надання інформації / консультації, а не запитом на інформацію в розумінні ч. 1 ст. 19 Закону України № 2939-VІ.

Вказане свідчить про недопущення відповідачем порушень вимог спеціального Закону № 2939-VІ, з чим позивач пов`язує потребу в захисті його порушених прав та інтересів судом адміністративної юрисдикції. В даному випадку право позивача на отримання публічної інформації не порушено, оскільки останній фактично з таким запитом не звертався, так як надіслане позивачем звернення, як зазначено судом вище, не може бути віднесено до категорії «запит на інформацію» в розумінні ч. 1 ст. 19 Закону України № 2939-VІ.

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, належних учасників процесу), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66350, Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк?