Справа № 420/1062/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1062/21
УХВАЛА

27 січня 2021 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мераіс" (адреса: вул. Інглезі, 6-В, оф. 4,Одеса, Одеська область, 65101, ) до Одеської митниці Державної митної служби України (адреса: вул. Івана та Юрія Лип, 21А, Одеса, Одеська область, 65078, ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Виробничо-комерційне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю "Стальпром" (адреса: провул. Шевченка, буд. 3, м. Дніпро, 49044, ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Мераіс" до Одеської митниці Державної митної служби України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Виробничо-комерційне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю "Стальпром" про визнання протиправними та скасування рішень.

Разом з позовною заявою 25.01.2021 року за вх. 3670/21 подано заяву про забезпечення позову в якій представник позивача просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Одеської митниці Державної митної служби України про визначення коду товару від 30.12.2020 року № КТ-UА-2020 до набрання законної сили рішенням суду у справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що 05.01.2021 року Одеською митницею Державної митної служби України складено протокол про порушення митних правил № 0008/50000/21 відносно директора/декларанта ТОВ «Мераіс» ОСОБА_1 за ст. ст. 485 МК України. В основу складання протоколу покладено оскаржуване рішення, яким було визначено код та опис товару. У протоколі наявне пряме посилання на оскаржуване рішення про визначення коду товару та зроблено висновок, що зміна коду товару вплинула на оподаткування переміщуваних товарів. Зупинення оскаржуваного рішення необхідне у зв`язку з тим, що дане рішення - єдина можлива підстава притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в рамках провадження у справі про порушення митних правил. Якщо на підставі протоколу буде встановлено порушення митних правил, фактично таке порушення вчинить ТОВ «Мераіс», проте на підставі ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктом адміністративної відповідальності буде директор ОСОБА_1 . Тому ТОВ «Мераіс» буде зобов`язане компенсувати ОСОБА_1 суму штрафу у розмірі 916 164 грн. 72 коп. у порядку регресу і дані витрати ляжуть на TОB «Мераіс». Якщо дію оскаржуваного рішення не спинити, у подальшому ОСОБА_2 доведеться докладати додаткових зусиль для оскарження постанови у справі про адміністративне порушення у судовому порядку, нести витрати на судовий збір та професійну правничу допомогу адвоката, а потім - повертати сплачену суму штрафу з державного бюджету. ТОВ «Мераіс», у свою чергу, вимушене буде компенсувати вказану суму штрафу ОСОБА_1 , а тому також зазнає істотної матеріальної шкоди.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема у тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що предметом позову є оскарження рішення Одеської митниці Державної митної служби України про визначення коду товару та картки відмови в прийнятті митної декларації.

В свою чергу, в заяві про забезпечення позову позивач просить суд зупинити дії рішення Одеської митниці Державної митної служби України про визначення коду товару, оскільки вказане рішення стало підставою притягнення директора/декларанта ТОВ «Мераіс» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд зазначає, що директор/декларант ТОВ «Мераіс» ОСОБА_1 , у разі притягнення її до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості оскарження в судовому порядку.

Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №826/13306/18.

Суд вважає, що зазначені позивачем в якості підстав для забезпечення позову обставини не можуть бути розцінені в якості передумов для вжиття забезпечувальних заходів. Задоволення заяви про забезпечення позову на підставі викладених обставин буде суперечити вищевказаним принципам адміністративного судочинства.

Крім того, суд зазначає, що питання обґрунтованості чи необґрунтованості оскарження рішення Одеської митниці Державної митної служби України про визначення коду товару та картки відмови в прийнятті митної декларації в теперішній час є спірним, і ще повинно бути ретельним чином досліджено та доведено.

Поряд з цим, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, а також неможливістю виконати рішення суду чи поновлення прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, з урахуванням наведених обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.7, 150, 151, 154, 167, 168, 242, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мераіс" до Одеської митниці Державної митної служби України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Виробничо-комерційне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю "Стальпром" про визнання протиправними та скасування рішень відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.293, 295 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова