Справа № 1.380.2019.001518
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.001518
УХВАЛА

ПРО ЗАМІНУ ВІДПОВІДАЧА ПРАВОНАСТУПНИКОМ ТА ЗАМІНУ БОРЖНИКА У ВИКОНАВЧОМУ ЛИСТІ

21 січня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Надич М.О., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник не з`явився

розглянувши в судовому засіданні заяви представника відповідача від 05 січня 2021 року та від 13 січня 2021 року про заміну відповідача на його правонаступника у справі № 1.380.2019.001518 за позовом Приватного підприємства «Тювик» до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.001518 у задоволенні позову Приватного підприємства «Тювик» до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 17 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.001518 апеляційну скаргу приватного підприємства «Тювик» задоволено.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року в справі № 1.380.2019.001518 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов приватного підприємства «Тювик» до Державної фіскальної служби України про зобов`язання зареєструвати податкову накладну задоволено.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну № 25 від 30 жовтня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних з 23 листопада 2018 року.

Стягнуто на користь приватного підприємства «Тювик» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судовий збір в розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 00 копійок.

05 січня 2021 року через канцелярію Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява представника відповідача про заміну відповідача на його правонаступника, у якій просить суд:

- замінити відповідача у справі Державну фіскальну службу України () в порядку процесуального правонаступництва на належного відповідача Державну податкову службу України ().

- замінити боржника у виконавчому листі, виданому Львівським окружним адміністративним судом щодо стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань у розмірі 34413,44 грн., з Державної фіскальної служби України на правонаступника Державну податкову службу України.

Також 13 січня 2021 року через канцелярію Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява представника відповідача про заміну відповідача на його правонаступника, у якій просить суд:

- замінити відповідача у справі Державну фіскальну службу України () в порядку процесуального правонаступництва на належного відповідача Державну податкову службу України ().

- замінити боржника у виконавчому листі, виданому Львівським окружним адміністративним судом в частині стягнення судових витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань у розмірі 4802,00 грн., з Державної фіскальної служби України на правонаступника Державну податкову службу України.

Указані вище заяви мотивовані тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (із змінами) (далі - Постанова № 1200) утворено Державну податкову службу України (далі - ДПС) та Державну митну службу України (далі - Держмитслужба), реорганізувавши ДФС шляхом поділу.

Абзацом 4 пункту 2 Постанови № 1200 встановлено, що ДПС та Держмитслужба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої ДФС у відповідних сферах діяльності.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ДПС зареєстрована 17 травня 2019 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року № 846 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» (далі - Постанова № 846) було розподілено сервісну та правоохоронну функції ДПС та передбачено виключення у ДПС функцій з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» затверджено, крім іншого, Положення про ДПС, відповідно до якого ДПС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р «Питання Державної податкової служби» ДПС розпочала виконання функцій і повноважень ДФС з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З огляду на викладене, представник відповідача зазначає, що повноваження ДФС в частині ведення Єдиного реєстру податкових накладних передані ДПС, а відтак існує необхідність заміни відповідача Державної фіскальної служби України в порядку процесуального правонаступництва на Державну податкову службу України.

Розгляд заяв представника відповідача від 05 січня 2021 року та від 13 січня 2021 року про заміну відповідача на його правонаступника суд призначив до розгляду у судовому засіданні на 21 січня 2021 року.

Належним чином повідомлені заявник, позивач та відповідач в судове засідання, призначене на 21 січня 2021 року, не з`явилися.

При постановленні ухвали, суд виходить з наступного:

Згідно з частиною першою статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

У статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналіз наведених вище норм права вказує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набрання судовим рішенням законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством встановлено головну умову, за якої тягар боржника може бути перекладено на іншу особу - це вибуття сторони виконавчого провадження.

Згідно з положеннями статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення суб`єкта владних повноважень як юридичної особи, який вибув з публічних правовідносин.

Наведена вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 грудня 2020 року у справі № 805/4361/17-а.

Суд відзначає, що відповідачем у цій справі є Державна фіскальна служба України.

В той же час, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна фіскальна служба України () перебуває в стані припинення (запис № 8050011 від 17 травня 2019 року).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18 грудня 2018 року «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено шляхом поділу Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу (пункт 1 Постанови).

Абзацом 4 пункту 2 цієї Постанови установлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 227 від 06 березня 2019 року затверджено положення про Державну податкову службу України.

Відповідно до пункту 1 цього Положення Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

За змістом підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Завдання, покладені на Державну податкову службу України визначені пунктами 3, 4 Положення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21 серпня 2019 року № 682-р забезпечено здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17 травня 2019 року внесено запис № 0085321 про утворення Державної податкової служби України.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 28 серпня 2019 року № 36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України», розпочато виконання Державною податковою службою функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

Отже, з 28 серпня 2019 року Державна фіскальна служба України втратила повноваження державного органу, який згідно із законом виконує функції, зокрема у сфері реалізації державної податкової політики, тому відповідно, не може здійснювати права та виконувати обов`язки сторони у справі, а відтак, і відповідати за зобов`язаннями, які на неї покладені, в тому числі й судовими рішеннями, оскільки таке повноваження передано для виконання завдань і функцій новоствореному контролюючому органу у зазначеній сфері, яким є Державна податкова служба України.

Тому з цього моменту відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від повноважень Державної фіскальної служби України до Державної податкової служби України, а тому факт припинення (ліквідації) юридичної особи не є вирішальним.

Беручи до уваги викладене вище, суд доходить висновку, що необхідно замінити відповідача у справі Державну фіскальну службу України у порядку процесуального правонаступництва відповідно до статті 52 КАС України на правонаступника Державну податкову службу України, а тому заяви представника відповідача від 05 січня 2021 року та від 13 січня 2021 року у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заміни боржника у виконавчому листі суд зазначає таке.

У заяві від 05 січня 2021 року представник позивача просить суд замінити боржника у виконавчому листі, виданому Львівським окружним адміністративним судом щодо стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань у розмірі 34413,44 грн., з Державної фіскальної служби України на правонаступника Державну податкову службу України.

Проте, вже у заяві від 13 січня 2021 року представник позивача просить суд замінити боржника у виконавчому листі, виданому Львівським окружним адміністративним судом в частині стягнення судових витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань у розмірі 4802,00 грн., з Державної фіскальної служби України на правонаступника Державну податкову службу України.

Як встановив суд, 06 грудня 2019 року Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 1.380.2019.001518 від 17 вересня 2019 року про стягнення на користь Приватного підприємства «Тювик» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судовий збір у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 00 копійок.

Боржником згідно вказаного виконавчого листа є Державна фіскальна служба України.

В матеріалах справи відсутні докази відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 1.380.2019.001518 від 17 вересня 2019 року, виданого 06 грудня 2019 року Львівським окружним адміністративним судом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене правове регулювання та фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне замінити боржника у виконавчому листі № 1.380.2019.001518 від 17 вересня 2019 року, виданому 06 грудня 2019 року Львівським окружним адміністративним судом про стягнення на користь Приватного підприємства «Тювик» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судовий збір у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 00 копійок з Державної фіскальної служби України на Державну податкову службу України.

В той же час суд відмовляє у заміні боржника у виконавчому листі, виданому Львівським окружним адміністративним судом щодо стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань у розмірі 34413,44 грн., з Державної фіскальної служби України на правонаступника Державну податкову службу України згідно заяви від 05 січня 2021 року, оскільки Львівський окружний адміністративний суд не видавав виконавчого листа про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судового збору у розмірі 34413,44 грн.

Керуючись ст.ст. 52, 248, 379, 293-295, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяви представника відповідача від 05 січня 2021 року та від 13 січня 2021 року про заміну відповідача на його правонаступника задоволити частково.

Замінити у справі № 1.380.2019.001518 за позовом Приватного підприємства «Тювик» до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити дії відповідача Державну фіскальну службу України () на правонаступника Державну податкову службу України ().

Замінити боржника у виконавчому листі № 1.380.2019.001518 від 17 вересня 2019 року, виданому 06 грудня 2019 року Львівським окружним адміністративним судом про стягнення на користь Приватного підприємства «Тювик» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судовий збір у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 00 копійок з Державної фіскальної служби України () на Державну податкову службу України ().

В заміні боржника у виконавчому листі, виданому Львівським окружним адміністративним судом щодо стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань у розмірі 34413,44 грн., з Державної фіскальної служби України на правонаступника Державну податкову службу України згідно заяви представника відповідача від 05 січня 2021 року відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 26 січня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.