Справа № 260/2730/20
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2021 рокум. Ужгород№ 260/2730/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років рішенням від 10 березня 2020 року за № 47; зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області призначити з 04 березня 2020 року пенсію за вислугу років у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 місяці роботи, а в подальшому довічно здійснювати належні виплати пенсії за вислугу років щомісячно; зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області після призначення пенсії невідкладно видати копію пенсійного посвідчення; стягнути витрати по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що 04 березня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру". До заяви були додані всі необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років. Разом з тим, рішенням відповідача від 10 березня 2020 року № 47 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з тим, що у відповідності до діючого на даний час Закону України "Про прокуратуру" відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років, так як вислуга років має становити на день звернення не менше 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців. Вважає рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що такий проти позову заперечує, просить у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти позову зазначає, позивач не має стажу роботи за вислугу років, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів. Крім того, зазначає, що безпідставним є посилання позивача на положення ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, оскільки на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугою років вказана норма втратила чинність. За вказаних обставин, вважав відсутніми підстави для призначення пенсії позивачу.

Частиною 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач 04 березня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням № 47 від 10 березня 2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що відповідно 86 Закону України "Про прокуратуру" право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку мають прокурори за наявності на день звернення вислуги років не менше:з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Із вказаного рішення вбачається, що стаж роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до вказаного закону становить 18 років 8 місяців 27 днів. До стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років не враховано період роботи з 01 липня 2015 року по 31 жовтня 2017 року у зв`язку з відсутністю індивідуальних відомостей про застраховану особу, даних про стаж та заробітну плату.

Як вбачається з матеріалів справи позивач з 01 вересня 1996 року по 29 червня 2001 року навчався на денній формі Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, про що отримав диплом про повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію юриста ХА № 14850718 від 29 червня 2001 року (а.с. 24-25), а в період з 16 липня 2001 року і по даний час перебуває на службі в органах прокуратури Закарпатської області.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1789) у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ (що діяла на час працевлаштування позивача) визначала певні гарантії, які надавалися працівнику державою, у тому числі щодо пенсійного забезпечення прокурорів. Зокрема, згадана норма закону регламентувала, що прокурори зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. При цьому, пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Разом з тим, на сьогоднішній день Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697) збільшено стаж роботи, що дає право на пенсію, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку виникає за наявності на день звернення вислуги років не менше 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

При цьому, ч. ч. 2, 15 цієї статті визначений Законом №1 697 розмір пенсії суттєво зменшено у порівнянні з розміром, встановленим Законом №1789, до 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати та взагалі обмежено її максимальний розмір.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії його стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, на підставі ст. 50-1 Закону № 1789, був достатнім для реалізації гарантованого Конституцією України права кожного на пенсійне забезпечення. Так, як вбачається з рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області, такий становив 18 років 8 місяців 27 днів.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ч. 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За висновком Конституційного Суду України, зазначеним у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005, згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальним поняттям змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість. Загальновизнаним є право, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які, відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Разом з тим, на сьогоднішній день ст. 86 Закону №1697 звужує конституційні права позивача через суттєве погіршення становища запровадженням зворотної дії закону в часі на вже існуючі правовідносини.

Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що орган Пенсійного фонду України при розгляді заяви позивача про призначення пенсії повинен був застосувати положення ст. 50-1 Закону №1789 у редакції до внесення змін Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, оскільки внесеними вказаним Законом, а також Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII змінами, у порушення ст. 22 Конституції України було звужено зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури.

Виходячи з того, що станом на дату звернення ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду України його стаж складає 18 років 8 місяців 27 днів - на посадах прокурорів, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону №1789, а тому рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №47 від 10 березня 2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню позовна вимога в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789 з огляду на те, що саме оскарженим рішенням відповідача були в даному випадку порушені права позивача.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області призначити, виплачувати в повному обсязі без обмеження граничного розміру виплати та перераховувати пенсію ОСОБА_1 з 04 березня 2020 року з розрахунку 90 відсотків від суми місячного заробітку, обчисленого за останні 24 місяці роботи, а в подальшому довічно здійснювати належні виплати пенсії за вислугу років щомісячно, суд зазначає наступне.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлену судом протиправність відмови уповноваженого органу призначити позивачу пенсію за вислугу років, суд вважає, що в даному випадку ефективним способом відновлення порушених права позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області призначити позивачу пенсію за вислугою років з 04 березня 2020 з розрахунку 90% від середнього розміру щомісячної заробітної плати згідно з довідками про складові заробітної плати без обмеження максимального розміру, відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом №3662-12 від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-ІІІ.

Вимога про зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області після призначення пенсії невідкладно видати позивачу пенсійне посвідчення також не підлягають задоволенню як безпідставна, оскільки вказана вимога є передчасною, а судовому захисту підлягають лише порушені права.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов`язок відповідачем в даній справі не виконано.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності щодо відмови позивачу у призначенні пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції від 26.07.2001) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ч. 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 47 від 10 березня 2020 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІ1, з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-111.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) призначити з 04 березня 2020 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12 липня 2001 року) з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 місяці роботи, а в подальшому довічно здійснювати належні позивачу виплати пенсії за вислугу років щомісячно.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 560 гривень 53 коп. (п`ятсот шістдесят гривень 53 коп.), що сплачені відповідно до меморіального ордеру МВ65705192 від 09 серпня 2020 року.

6. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяС.А. Гебеш