Справа № 640/7654/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7654/20 Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Закревська І.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

02.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Національне агентство з питань запобігання корупції, в якій просив суд:

- визнати рішення Військової частини НОМЕР_1 у вигляді складеної на ОСОБА_1 скороченої оцінної картки військовослужбовця за 2019 рік з негативною характеристикою, висновками про невідповідність займаній посаді та рекомендаціями призначення на нижчу посаду від 14.11.2019 та від 28.11.2019 протиправним та незаконним;

- скасувати складену на ОСОБА_1 скорочену оцінну картку військовослужбовця за 2019 рік з негативною характеристикою, висновками про невідповідність займаній посаді та рекомендаціями призначення на нижчу посаду від 14.11.2019 та від 28.11.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю та незаконністю оскаржуваного рішення (скороченої оцінної картки військовослужбовця) з негативною характеристикою, висновками про невідповідність займаній посаді та рекомендаціями призначення на нижчу посаду. При прийнятті рішення про переведення на нижчу посаду не враховано повністю всіх обставин, зокрема, того, що протягом 2018-2019 років позивач не знаходився більш ніж тиждень у військовій частині у зв`язку із перебуванням на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, тобто був звільнений від виконання функціональних обов`язків на штатній посаді. Незважаючи на очевидну тенденцію погіршення його здоров`я і пов`язаних з цим фізичних обмежень, що надає право на проходження військової служби, відповідач цілеспрямовано не прийняв відповідне рішення щодо визначення рівнозначної посади у військових частинах, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах, а навпаки, прийняв рішення з висновками про переведення на нижчу посаду.

Крім того, при ухвалені оскаржуваного рішення (скороченої оцінної картки військовослужбовця) було порушено встановлений порядок оцінювання військовослужбовців.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Військовою частиною НОМЕР_1 у відповідності до положень чинного законодавства призначено щорічне оцінювання позивача. Зміст та форма скороченої оцінної картки повністю узгоджується з вимогами, затвердженими Інструкцією №170. При цьому, висновки за результатами щорічної оцінки, які є виключно суб`єктивною думкою комісії, не змінюють, не припиняють прав та обов`язків позивача, не встановлюють обов`язкових правил поведінки.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що з результатами щорічного оцінювання позивача ознайомлено не було, чим було порушено право на участь у процесі прийняття рішення та унеможливило оскарження зазначених результатів оцінювання.

По-друге, згідно норм абз.3 п.7.10 розділу VII Інструкції №170 періодичне оцінювання військовослужбовця здійснює військова посадова особа, у підпорядкуванні якої не менше одного місяця знаходиться військовослужбовець. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які би підтверджували, що позивач знаходився не менше одного місяця у підпорядкуванні службових осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , судом першої інстанції вказані обставини належним чином не встановлювались та не досліджувались. При цьому, суд лише встановив, що позивач згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2017 №226 приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого офіцера відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 . Однак, початок та строк виконання службових обов`язків на займаних посадах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено не було.

По-третє, згідно норм пункту 5.3.2 Методичних рекомендацій №328 у третьому розділі оцінної картки міститься текст характеристики, яку складає безпосередній начальник. За наявності негативних оцінок за критеріями діяльності безпосередній командир (начальник) повинен у цьому розділі обов`язково обґрунтувати такі оцінки. Тобто, Є.Горбуль мав обов`язок обґрунтувати належним чином кожну виставлену позивачу негативну оцінку. Проте, текст характеристики, яку склав саме ОСОБА_6 , обґрунтувань таких оцінок не містить.

Висновки про низький рівень сформованості ідейних та моральних якостей позивача з оцінкою у 2 бали відповідають критерію, що наведений у додатках 13 та 14 Методичних рекомендацій №328, та розтлумачується як: «національно не свідомий, військовою спеціальністю володіє на низькому рівні, необхідність збройного захисту держави не усвідомлює та морально до неї не готовий». Однак позивач брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області, під час участі в якій зарекомендував себе виключного з позитивного боку і неодноразово був нагороджений відзнаками, а також має статус «учасник бойових дій». Тобто позиція відповідача про відсутність усвідомлення та моральної готовності необхідності збройного захисту держави повністю спростовується.

Відсутні також підстави вважати, що позивач володіє військовою спеціальністю «на низькому рівні», оскільки про сумлінне виконання ним військового обов`язку та його високий професіоналізм, підтверджуються характеризуючими документами особової справи позивача за період до його звернення до НАЗК (а.с. 100,102,178,180 тощо), але й ці обставини судом досліджені та оцінені не були.

По-четверте, оскаржувану скорочену оцінну картку військовослужбовця за 2019 рік від 14.11.2019 було обґрунтовано, зокрема, наявністю накладеного на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність», яке було накладено на позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 травня 2019 року № 546 «Про результати службового розслідування». Разом з тим, судовим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року по справі № 640/10791/19 названий наказ було визнано протиправним та скасовано.

Насамкінець, оскільки позивач є обмежено придатний до військової служби, його оцінка за станом здоров`я мала б бути «незадовільно». Проте, ОСОБА_6 у порушення вимог пункту 10 додатку 14 Методичних рекомендацій №328 за станом здоров`я позивача оцінив «задовільно», що може свідчити про протиправність цієї оцінки, оскільки остання суперечить діючому законодавству.

Позивач наголосив, що аби відповідач, починаючи з квітня 2019 року, виконав Постанову військово-лікарської комісії та приписи Наказу Міністра оборони України 14.08.2008 №402 та направив позивача для проходження подальшої служби до частин (підрозділів) забезпечення, військових комісаріатів, установ, організацій, навчальних закладах де позивач зміг за станом здоров`я проходити службу, то й оцінка його службової діяльності могла бути іншою. Але, судом попередньої інстанції наведених аргументів позивача при вирішенні справи взято до уваги не було.

Протягом 2017-2020 років системно вчинялись дії (приймались рішення) щодо протиправного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, які були направлені на зменшення розміру щомісячного грошового забезпечення позивача (погіршення фінансового становища) та спричинення інших негативних наслідків, що підтверджується численними судовими рішеннями.

На думку позивача, наведені протиправні рішення відповідача є свідченням системного застосування по відношенню до позивача з боку військового керівництва негативних заходів впливу, які принаймні підлягали дослідженню в суді разом з підставами цієї справи, проте судом першої інстанції у контексті причинно-наслідкового зв`язку між повідомленнями про корупцію та застосуванням негативних заходів впливу їх досліджено не було. Одночасно, наголосив на тому, що з пояснень Національного агентства з питань запобігання корупції від 05.05.2020, які містяться в матеріалах справи, вбачається, цитую: «...Про порушення вимог закону іншою особою Позивач повідомив Національне агентство 06.07.2017. У зв`язку із чим Позивач має статус викривача», тобто має передбачений законом імунітет. Але, при дослідженні та оцінці цих пояснень суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що можливі порушення службовими особами Військової частини НОМЕР_1 вимог абзацу першого частини третьої статті 53 Закону України «Про запобігання корупції» або абзацу першого частини першої статті 53-4 вказаного Закону Національним агентством не встановлювалися.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу відзначила про незмінність позиції у даній справі, викладеної у поясненні Національного агентства від 27.04.2020 № 23-04/15166/20.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України з 01.08.1994, що підтверджується посвідченням офіцера ЗС України серії НОМЕР_2 .

На виконання наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) № 66 від 28.02.2013, з позивачем 25.02.2013 був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 7 років.

З 17.10.2017 на підставі наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 22.08.2017 № 101 та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2017 № 226 позивач зарахований до списків особового складу та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого офіцера відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно Свідоцтва про хворобу №26-п позивачем були отримані травми, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби та пов`язані із захистом Батьківщини.

Позивач є обмежено придатний до військової служби.

Крім того, 27.08.2019 Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України за наслідками повторного медичного огляду було затверджено Свідоцтво про хворобу №1166, яке видане Госпітальною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» (м. Київ) щодо обмеженої придатності до військової служби ОСОБА_1 .

Стосовно позивача проводились щорічні оцінювання, що підтверджується копіями оцінних карт, які наявні в матеріалах особової справи позивача.

За результатами роботи з 01.11.2018 по 01.11.2019, безпосереднім та прямим начальником ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно, складено оцінну картку з висновками про невідповідність займаній посаді та з рекомендаціями призначення ОСОБА_1 на нижчу посаду.

Згідно скороченої оцінної картки військовослужбовця, з 01.11.2018 по 01.11.2019 відповідачем проведено оцінку позивача за критеріями службової діяльності, за наслідками якої встановлено наступні бали:

1. Рівень теоретичних знань - 4 бали;

2. рівень практичних умінь та навичок - 3 бали;

3. рівень готовності до виконання (забезпечення) бойових завдань - 2 бали;

4. результативність виконання посадових обов`язків - 2 бали;

5. якість виконання завдань за призначенням - 2 бали;

6. рівень сформованості ідейних та моральних якостей - 2 бали;

7. рівень особистої військової дисципліни (стан військової дисципліни у підпорядкованому підрозділі) - 3 бали;

8. рівень вогневої підготовки;

9. рівень фізичної підготовки;

10. стан здоров`я - 3 бали.

Сума балів - 21 (не задовільно).

Пунктами 3.2, 4 скороченої оцінної картки військовослужбовця за 2019 рік з негативною характеристикою стосовно ОСОБА_1 також складено висновок та рекомендації безпосереднього начальника від 14.11.2019 та висновок і рекомендації прямого начальника від 28.11.2019, якими є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку начальника відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 14.11.2019 ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає; відповідно до рекомендацій ОСОБА_1 доцільно перемістити на нижчу посаду за фахом, отриманим під час навчання у ВВНЗ.

Відповідно до висновку начальника управління персоналу - заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 28.11.2019 ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає; а відповідно до рекомендацій ОСОБА_1 доцільно перемістити на іншу посаду.
Зважаючи на встановлені судом першої інстанції обставини, колегією суддів додатково встановлено, що позивач звертався до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просив:

- визнати рішення і дії відповідача Військової частини НОМЕР_1 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність», згідно із наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2019 № 546 «Про результати службового розслідування», а також наслідків цього дисциплінарного стягнення у вигляді зменшення розміру належного мені грошового забезпечення за травень 2019 року, згідно із наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2019 № 564 «Про преміювання військовослужбовців за травень 2019 року» неправомірними і незаконними;

- скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2019 № 546 в частині накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність»;

- скасувати складену на ОСОБА_1 скорочену оцінну картку військовослужбовця за 2019 рік з висновками про невідповідність займаній посаді та рекомендаціями призначення на нижчу посаду від 14.11.2019 та від 28.11.2019;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внести зміни у наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про преміювання військовослужбовців за травень 2019 року», здійснити перерахунок розміру належного йому грошового забезпечення за травень 2019 року та виплатити недоотриману суму грошового забезпечення в повному обсязі (з урахуванням виплачених сум).

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, оскільки в період з 09.04.2019 по 16.05.2019 мав право бути відсутнім у Військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із хворобою, а також, у зв`язку з тим, що повторне накладення такого стягнення не допускається. Недотриманням відповідачем порядку проведення службового розслідування. Також позивач вважає дії відповідача проявом системного негативного впливу Міноборони на викривача.

За результатами розгляду даного позову, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року у справі №640/10791/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення, наказу задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 № 546 від 29.05.2019 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Визнано протиправним та скасовано п. 5 наказу Військової частини НОМЕР_1 № 564 від 04.06.2019 «Про преміювання військовослужбовців за травень 2019 року».

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути питання преміювання ОСОБА_1 за травень 2019 року із урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

З наведено вбачається, що серед позовних вимог, заявлених позивачем та розглянутих судом у справі №640/10791/19, міститься вимога, що й у даній справі - скасувати складену на ОСОБА_1 скорочену оцінну картку військовослужбовця за 2019 рік з негативною характеристикою, висновками про невідповідність займаній посаді та рекомендаціями призначення на нижчу посаду від 14.11.2019 та від 28.11.2019, яка, в свою чергу, є похідною від вимоги у даній справі про визнання протиправним та незаконним рішення Військової частини НОМЕР_1 у вигляді складеної на ОСОБА_1 скороченої оцінної картки військовослужбовця за 2019 рік з негативною характеристикою, висновками про невідповідність займаній посаді та рекомендаціями призначення на нижчу посаду від 14.11.2019 та від 28.11.2019.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким в силу наведеної норми є спір, якщо позови є тотожними, тобто в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічне тлумачення критеріїв тотожності спорів наведено Верховним Судом у постановах від 24 грудня 2020 року у справі № 815/4443/16, від 13 лютого 2020 року у справі №540/2289/19, від 19 листопада 2019 року у справі №640/5563/19.

Порівняння суб`єктів, предмета та підстав позовів у справах №640/10791/19 та № 640/7654/20 не дає підстав колегії суддів для висновку, що предмет та підстави двох позовів є цілковито тотожними. Колегія суддів також не вбачає підстав вважати, що у даному випадку збереглась тотожність предмета позову при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, оскільки беззаперечним є факт відмінності підстав позовів.

За таких обставин, підлягає наданню оцінка спірним правовідносинам по суті позовних вимог.

Колегія суддів при вирішення даного спору враховує, що предмет оскарження становить виключно рішення відповідача у вигляді складеної на ОСОБА_1 скороченої оцінної картки. Законність проведення щорічної оцінки не є предметом даного позову.

Водночас, наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути реальний захист фактично порушеного права, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Так, наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (Інструкція № 170).

Відповідно до пунктів 7.1-7.2 Інструкції №170 процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання військовослужбовців.

Комплексне оцінювання включає щорічне оцінювання, здійснене прямими командирами (начальниками), та незалежне оцінювання військовослужбовців, здійснене визначеним представником Головної інспекції Міністерства оборони України або комісій з перевірки військ (сил), утворених наказами Міністерства оборони України, у випадках, визначених пунктом 7.5 цього розділу.

Періодичне оцінювання проводиться посадовими особами, у підпорядкуванні яких перебувають військовослужбовці, у випадках, визначених пунктом 7.6 цього розділу.

Комплексне оцінювання здійснюється для визначення відповідності військовослужбовців займаним посадам, створення Резерву для просування по службі і Плану переміщення на посади за результатами оцінки їх службової діяльності за рік та прийняття рішень щодо просування або переміщення військовослужбовців по службі, або їх звільнення з військової служби.

Періодичне оцінювання здійснюється для характеристики дій військовослужбовців і визначення перспектив подальшого службового використання на підставі аналізу їх службової діяльності за визначений період.

Згідно з п. 7.7 Інструкції № 170 за підсумками щорічного оцінювання складається оцінна картка військовослужбовця. Результати незалежного, комплексного і періодичного оцінювання вносяться відповідно до розділів 6, 7, 8 оцінної картки військовослужбовця (додаток 15). На посадових осіб, які безпосередньо підпорядковані Міністру оборони України, оцінна картка не складається.

Складання оцінної картки розпочинається із заповнення військовослужбовцем розділів 1, 2 оцінної картки (додаток 15).

Безпосередній начальник перевіряє достовірність заповнення розділу 1, вивчає розділ 2 та заповнює розділи 3, 4 оцінної картки військовослужбовця. Прямий начальник вивчає заповнені розділи оцінної картки військовослужбовця та здійснює висновки і рекомендації щодо службового використання військовослужбовця за переліком, визначеним пунктом 7.17 цього розділу (абзаци 1, 2 п. 7.25 Інструкції № 170).

За приписами п. 7.29 Інструкції № 170 скарга на порушення порядку оцінювання, необ`єктивність змісту, висновків та рекомендацій, викладених в оцінній картці або в службовій характеристиці, подається не пізніше ніж через місяць після ознайомлення військовослужбовця з оцінною карткою або службовою характеристикою і розглядається в порядку, установленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Рішення за скаргою щодо щорічного оцінювання або службової характеристики приймає прямий начальник військовослужбовця, який не брав участі в їх складанні. У разі визнання скарги обґрунтованою складається нова оцінна картка або службова характеристика військовослужбовця (п. 7.30 Інструкції № 170).

Абзацами 1,3 пункту 240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Рішення про подальше проходження військової служби військовослужбовцями, яких визнано обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець, на підставі відповідних клопотань. Після прийняття рішення про продовження проходження військової служби зазначені військовослужбовці можуть бути звільнені з військової служби на загальних підставах.

Колегією суддів не встановлено наявності жодних рішень стосовно позивача про його переміщення чи звільнення тощо, які б приймались на підставі оскаржуваної оцінної картки, як і не встановлено реалізації висновку скороченої оцінної картки. Позивач про наявність таких обставин суд не повідомляв.

Отже, з аналізу наведеного вбачається, що інформація, зазначена в оцінній картці стосується оцінки за критеріями службової діяльності, оцінної характеристики та пропозицій безпосереднього начальника, а також висновків та рекомендацій прямого начальника.

Оцінна картка є документом внутрішнього користування, порядок заповнення якої, а також її оскарження регламентовано розділом XII Інструкції № 170. У разі незгоди з викладеними в оцінній картці даними, військовослужбовець має право звернутись із відповідною скаргою, у разі задоволення якої складається нова оцінна картка.

Тобто, оцінні характеристики, висновки, рекомендації та пропозиції, викладені в оцінній картці, є відображенням дій посадових осіб військової частини за підсумками щорічного оцінювання і самі по собі не породжують правових наслідків для військовослужбовця. Відповідно, така оцінна картка не порушує прав останнього, не є актом індивідуальної дії.

Враховуючи, що посадовими особами військової частини, у підпорядкуванні яких перебуває військовослужбовець, фактично реалізована їх компетенція та функція на проведення щорічного оцінювання та оформлення результатів такого оцінювання, оспорювана оцінна картка не є такою, що порушує права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, відтак визнання її незаконною не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки не є юридично значимою для позивача та носить виключно інформативний характер. Вказане також не свідчить про наявність права, яке підлягає захисту, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, а не ймовірно порушене у майбутньому.

В той же час, матеріали справи не містять доказів звернення позивача з відповідною скаргою, за результатами розгляду якої приймається відповідне рішення.

В спірних правовідносинах актом індивідуальної дії, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для позивача є, по-перше, рішення за результатами скарги, по-друге, рішення, прийняте на підставі оскаржуваної оцінної картки про переміщення, звільнення тощо.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Повне судове рішення складено 25.01.2021 року.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель