Справа № П/320/353/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року № П/320/353/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Київській області № від 14.11.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірним рішенням йому за період з 20.04.2018 по 11.11.2019 нараховано штраф та пеню на загальну суму 10042,89 грн., незважаючи на те, що він як адвокат протягом трьох останніх років не здійснював незалежну професійну адвокатську діяльність та не отримував доходу від такої діяльності.

Позивач наголосив на тому, що він до січня 2020 року не перебував на обліку єдиного соціального внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та не подавав звітність як платник такого внеску.

Разом з тим, незважаючи на відсутність статусу платника єдиного соціального внеску та відсутність доходу від здійснення незалежної професійної адвокатської діяльності, позивач добровільно здійснив сплату мінімального розміру єдиного соціального внеску за 2017-2019 роки, а тому, на думку позивача, нарахування контролюючим органом на підставі спірного рішення штрафу та пені є безпідставним та необґрунтованим.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання по справі.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що згідно даних інформаційних ресурсів самозайнята особа ОСОБА_1 зареєстрований платником єдиного соціального внеску 07.10.2014 за №2016, категорія страхувальника - 230.

Згідно даних інформаційної системи Податковий блок у інтегрованій картці платника ОСОБА_1 в автоматичному режимі було нараховано єдиний соціальний внесок за період з І кварталу 2017 року по ІІІ квартал 2019 року. У 2019 році позивачем було частково здійснено сплату єдиного соціального внеску на загальну суму 18800,00 грн.

Несвоєчасна сплата позивачем єдиного соціального внеску за вказаний період зумовила нарахування контролюючим органом на підставі спірного рішення штрафу та пені.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Усною ухвалою суду від 18.08.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засіданні, вирішено закрити підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 17.11.2020 , сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, суд усною ухвалою суду від 17.11.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання, вирішив здійснити подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області 25.10.2008 (а.с.22-24).

Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків №701 від 25.03.2009 позивач 25.03.2009 був взятий на облік в органах державної податкової служби як платник податків (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має статус адвоката, про що свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №697 від 20.03.2002 (а.с.16) та посвідчення адвоката (а.с.37).

14.11.2019 Головним управлінням ДПС у Київській області було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №, яким позивачу за період з 20.04.2018 по 11.11.2019 нарахований штраф у розмірі 3760,02 грн. та пеню у розмірі 6282,87 грн., що в цілому становить 10042,89 грн. (а.с.5).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем вказаного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;

адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №5076 адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом №2464 (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2464 у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону №2464 (в редакції до 01.01.2018) єдиний внесок нараховується, серед іншого: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною першою статті 7 Закону №2464 (в редакції з 01.01.2018) визначено, що єдиний внесок нараховується, серед іншого:

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

При цьому, згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Згідно з абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до частини дванадцятої статті 9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частиною третьої статті 25 Закону №2464 визначено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частинами дванадцятою-чотирнадцятою статті 25 Закону №2464 встановлено, що органи доходів і зборів застосовують до банків такі фінансові санкції: 1) за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на рахунки органів доходів і зборів сум єдиного внеску, фінансових санкцій, зазначених у частині одинадцятій цієї статті, нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка зазначених сум, розрахована за кожний день прострочення їх перерахування (зарахування), та накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не зарахованих (неперерахованих) сум;

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Отже, самозайнята особа в розумінні положень Закону №2464 є платником єдиного соціального внеску, розмір якого становить 22% від суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи такою особою за відповідний період.

При цьому, відсутність у самозайнятої особи доходу від здійснення діяльності за відповідний звітний період не звільняє таку особу від сплати єдиного соціального внеску.

У такому випадку, самозайнята особа зобов`язана самостійно визначити базу нарахування, яка не повинна бути більшою максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464 та не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що ОСОБА_1 як адвокат протягом трьох останніх років не здійснював незалежну професійну адвокатську діяльність та не отримував доходу від такої діяльності.

Крім того, позивач наголосив на тому, що ним лише у січні 2020 року була подана заява про взяття на облік єдиного внеску, з приводу чого суд зазначає таке.

Як вбачається з листа Головного управління ДПС у Київській області від 27.10.2020 №30550/10/10-36-04-16, в обліковій справі платника податків - адвоката ОСОБА_1 відсутня заява про взяття на облік платником єдиного внеску.

Згідно даних інформаційних ресурсів обласного рівня самозайнята особа ОСОБА_1 зареєстрований платником єдиного соціального внеску 07.10.2014 за №2016, категорія страхувальника - 230, назва категорії страхувальника - особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі, адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що позивач з 07.10.2014 набув статус платника єдиного соціального внеску.

В матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача доходу від здійснення ним незалежної професійної адвокатської діяльності за 2017-2019 роки.

Дана обставина не заперечується сторонами у справи.

Проте, відсутність у позивача за 2017-2019 роки доходу від здійснення незалежної професійної адвокатської діяльності не звільняє ОСОБА_1 від сплати єдиного соціального внеску за вказаний період, який, у такому випадку визначається за правилами статті 7 Закону №2464.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" мінімальну заробітну плату з 1 січня 2017 року установлено у місячному розмірі на рівні 3200 гривень.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 року дорівнював 3723 гривні.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2019 року становить 4173,00 гривні.

Отже, розмір мінімального страхового внеску дорівнював:

- у 2017 році - 704,00 грн. на місяць (3200,00 грн. х 22%), 2112,00 грн. на квартал (704,00 грн. х 3);

- у 2018 році - 819,06 грн. на місяць (3723,00 грн. х 22%), 2457,18 грн. на квартал (819,06 грн. х 3);

- у 2019 році - 918,06 грн. на місяць (4173,00 грн. х 22%), 2754,18 грн. на квартал (918,06 грн. х 3).

За таких обставин, з огляду на відсутність у ОСОБА_1 доходу за період з І квартал 2017 року по ІІІ квартал 2019 року, загальна сума мінімального ЄСВ, яка мала бути сплачена позивачем за вказаний період становить 26539,26 грн. (8448,00 грн. (704,00 грн. х 12) + 9828,72 грн. (819,06 грн. х 12) + 8262,54 грн. (918,06 грн. х 9).

Судом встановлено, що позивачем було здійснено сплату єдиного соціального внеску на загальну суму 18800,00 грн., про що свідчать квитанції №12 від 06.03.2019 на суму 14800,00 грн. (призначення платежу: *;101; НОМЕР_2 , ОСОБА_1 *; НОМЕР_2 , погашення заборгованості ЄСВ) та №33 від 08.11.2019 на суму 4000,00 грн. (призначення платежу: *;101; НОМЕР_2 ; ЄСВ за вересень 2019 р. ОСОБА_1 (а.с.6).

Також позивачем додано до матеріалів справи в якості доказів сплати єдиного соціального внеску на суму 7739,30 грн. квитанцію №173 від 24.12.2019 (а.с.6).

Проте, оскільки сплата позивачем єдиного соціального внеску за вказаним платіжним документам було здійснена після прийняття ГУ ДПС у Київській області спірного рішення (тобто, після виникнення спірних правовідносин), суд під час розгляду даної справи не приймає до уваги вказану квитанцію.

З розрахунку штрафної санкції, який є додатком до спірного рішення, вбачається, що пеня та штраф були нараховані позивачу за період з 03.05.2018 по 11.11.2019, тобто за проміжок часу, коли позивач не здійснював сплату ЄСВ, що ним по суті не заперечується.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується станом на 14.11.2020 неповна сплата позивачем як самозайнятою особою єдиного соціального внеску за період з І кварталу 2017 року по ІІІ квартал 2019 року, суд вважає, що нарахування контролюючим органом на підставі спірного рішення штрафу та пені є правомірним та обґрунтованим.

Відповідно до положень першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи позивачем не було доведено здійснення повної та своєчасної сплати єдиного соціального внеску за період з І кварталу 2017 року по ІІІ квартал 2019 року, як і не було доведено наявності у нього обґрунтованих сумнівів щодо розміру нарахованих контролюючим органом фінансових санкцій, внаслідок чого суд вважає, що відповідач правомірно прийняв рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 14.11.2019.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.