Справа № 540/1476/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1476/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - позивач, ДП "НАЕК "Енергоатом") в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" (далі ВП "Южно-Українська АЕС") звернулося до суду з адміністративним позовом до Чорноморської митниці Держмитлужби (далі - відповідач), у якому просить скасувати рішення митного поста "Первомайськ" Миколаївської митниці ДФС, а саме, картку відмови у митному оформленні від 06.12.2019 №UA504070/2019/00152.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов контракту від 04.02.2019 р. № 53-129-01-19-017544, укладеного між ДП "НАЕК "Енергоатом" а особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" та підприємством Wartsila France S.A.S позивачем було імпортовано на митну територію України запасні частини до дизель-агрегатів 12ZV40/48, виробництва Wartsila France S.A.S. для потреб ВП "Южно-Українська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом".

З метою звільнення від сплати ввізного мита згідно з преференції за кодом "410" позивачем разом з митною декларацією № UA504070/2019/203165 від 05.12.2019 року, було подано декларації про проходження, складені уповноваженим експортером на повідомленнях про доставку (delivery note) від 10.10.2019 № 95654956, № 95654957, як це передбачено Регіональною конвенцією про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, що застосовуються у торгівлі з Європейським Союзом з 01.01.2019 р.

В свою чергу, митним постом "Первомайськ" Миколаївської митниці ДФС, за результатами розгляду митної декларації № UA504070/2019/203165 від 05.12.2019 було оформлено та надано на адресу ДП "НАЕК "Енергоатом" картку відмови від 06.12.2019 № UA504070/2019/00152.

У зв`язку з викладеним та з метою своєчасного використання продукції, ДП "НАЕК "Енергоатом" було змушено здійснити митне оформлення товару без застосування преференцій за кодом "410", що підтверджується митною декларацією від 12.12.2019 №UA504070/2019/00152, а також сплатити додаткові митні платежі на суму 105933,91 грн.

Позивач вважає, що при митному оформленні товару за контрактом 53-129-01-19-017544 на поставку запасних частин до дизель-агрегатів 12ZV40/48, виробництва Wartsila France S.A.S., для потреб ВП "Южно-Українська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом", з боку Чорноморської митниці Держмитслужби допущено порушення низки норм діючого законодавства України, зокрема не надано вичерпної інформації щодо неможливості застосування преференції за кодом "410", невиправдано зазначено про порушення декларантом вимог додатку IVb Конвенції Пан-Євро-Мед.

Вказане, на думку позивача, свідчить про протиправність картки відмови у митному оформленні від 06.12.2019 № UA504070/2019/00152.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також в ухвалі зобов`язано відповідача в строк до 30.06.2020 року надати суду завірені належним чином копії матеріалів, взятих до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення.

10.07.2020 представником відповідача, разом з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, було подано відзив, зі змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується з доводами позивача, виходячи з наступних обставин.

При митному оформленні МД від 05.12.2019 № UA504070/2019/203165 митницею встановлено відсутність підстав для надання пільг зі сплати митних платежів. У митному оформленні вантажу відмовлено, про що посадовою особою поста "Первомайськ" Миколаївської митниці ДФС складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення митного № UA504070/2019/00152 від 06.12.2019.

Також відповідач зазначає, що умовою зменшення або скасування ввізного мита є виконання положень Доповненні I до Угоди.

Інвойси №№ 95654954, № 95654956, № 95654957 від 10.10.2019 не містять текст декларації про преференційне походження товарів встановленого змісту. Тим самим зазначені документи не відповідають вимогам Доповнення I до Угоди та не можуть бути застосовані для підтвердження преференційного походження товарів.

З зазначених причин митницею було відмовлено у митному оформленні товарів з наданням пільг відповідно до вимог Угоди, про що складено картку відмови.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що дії митного органу є правомірними та відповідають вимогам законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 13.07.2020 клопотання Чорноморської митниці Держмитслужби було задоволено, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Продовжено строк підготовчого провадження в справі на 30 днів.

06.08.2020 представником відповідача до суду надано копії витребуваних документів.

В підготовчому засіданні від 17.09.2020 судом було вирішено відкласти підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю належного підтвердження про направлення позивачем відзиву та доданих до нього документів відповідачу. Наступне підготовче засідання призначено на 02.10.2020 о 11:00.

22.09.2020 представником Чорноморської митниці Держмитслужби до суду подано прояснення щодо направлення копії відзиву відповідачу з проханням надати додатковий час для надання підтвердження про направлення відзиву відповідачу.

В підготовче засіданні, призначене на 02.10.2020 року з`явився представник позивача, протокольною ухвалою суду задоволено клопотання відповідача та відкладено підготовче засідання до 09.10.2020.

В підготовче засіданні, призначене на 09.10.2020, з`явився представник позивача, протокольною ухвалою суду зобов`язано позивача надати додаткові докази у справі. Датою наступного підготовчого засідання визначено 29.10.2020 року.

Про витребування доказів додатково прийнято письмову ухвалу від 09.10.2020 року, якою зобов`язано Відокремлений підрозділ "Атомкомплект" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надати суду в строк до 28.10.2020 завірені належним чином копії сертифікатів (декларацій) про походження товарів, поданих до митного оформлення за митною декларацією №UA504070/2019/203165 від 05.12.2019 року.

В підготовче засідання, призначене на 29.10.2020, з`явився представник позивача, у зв`язку з ненаданням суду витребуваних документів, підготовче засідання відкладено на 19.11.2020 року.

Ухвалою від 29.10.2020 повторно зобов`язано Відокремлений підрозділ "Атомкомплект" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надати суду в строк до 10.11.2020 завірені належним чином копії сертифікатів (декларацій) про походження товарів, поданих до митного оформлення за митною декларацією №UA504070/2019/203165 від 05.12.2019 року.

10.11.2020 року, на виконання ухвали суду, надано додаткові документи.

В підготовче засідання, призначене на 19.11.2020, представники сторін з`явились.

Враховуючи, що під час підготовчого засідання у даній справі судом завершено проведення всіх підготовчих дій, необхідних для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, ухвалою суду від 19.11.2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні на 12.01.2021 року.

В судове засідання, призначене на 12.01.2021, представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується відповідною розпискою представника відповідача, наявною в матеріалах справи (т.с.2 а.с.111).

Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Від представника відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, обґрунтоване зайнятістю представників Чорноморської митниці Держмитслужби в інших судових засіданнях.

Суд вважає наведене клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в зв`язку з відсутністю будь-яких доказів на підтвердження заявленої зайнятості усіх представників наведеного органу державної влади. Твердження ж про те, що відповідач не повідомлявся про дату засідання не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи наявна розписка 19.11.2020 року, що доводить протилежне.

Частиною 3 статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. ст. 194 та 205 КАС України, суд вважає, що подання позивачем заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження та неприбуття без поважних причин відповідача не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

04.02.2019 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та підприємством Wartsila France S.A.S було укладено контракт № 53-129-01-19-01754 (далі-Контракт) на поставку "запасних частин до дизель-агрегатів 12ZV40/48, виробництва Wartsila France S.A.S., для потреб ВП "Южно-Українська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом"".

Відповідно до умов вказаного контракту, специфікації до контракту від 04.02.2019 №53-129-01-19-01754, технічних вимог та умов постачання, затверджених 15.06.2018, позивач отримав товар згідно переліку, наведеного в зазначених документах.

Позивачем для митного оформлення товару подано митну декларацію №UA504070/2019/203165 від 05.12.2019, відповідно до якої сума ввізного мита визначена на рівні "0%" та зазначена преференція за кодом "410"

Разом з митною декларацією ДП "НАЕК "Енергоатом" для оформлення товару надано копії: зовнішньоекономічного договору (контракту) № 53-129-01-19-01754 від 04.02.2019, специфікації до контракту від 04.02.2019 року № 53-129-01-19-01754, технічні вимоги та умови постачання, затверджені 15.06.2018 року, пакувальні листи від 04.02.2019 року №№66240293, 66244202, 66257971, рахунки-фактури (інвойси) від 10.10.2019 року №№95654954, 95654956, 95654957, автотранспортні накладні №5393504.1 від 11.10.2019 року, декларації про походження товару від 02.12.2019 року №S200642213, інформації про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів №4905661, декларації інвойси, складені уповноваженим (схваленим) експортером від 10.10.2019 року №№95654954, 95654956, 95654957, листи постачальника, єдиного уніфікованого документу на розміщення на тимчасове зберігання товарів від 18.10.2019 року, копії митних декларацій країн відправлення від 10.10.2019 року №№19NLK1KZ8RY66WD53, 19NLK1KZ8SAY67WD56, 19NLK1L51QATNCWD54.

При митному оформленні МД від 05.12.2019 № UA504070/2019/203165 митницею встановлено відсутність підстав для надання пільг зі сплати митних платежів. У митному оформленні вантажу відмовлено, про що посадовою особою поста "Первомайськ" Миколаївської митниці ДФС складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення митного № UA504070/2019/00152 від 06.12.2019 р. (далі - картка відмови)

Вважаючи наведене рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятої відповідачем картки відмови, суд виходить з наступного.

Так, митним органом зазначено дві підстави для прийняття оскарженого рішення:

- невірно визначений код товару №17 у МД від 05.12.2019 № UA504070/2019/203165;

- неможливість застосування преференції за кодом "410".

Щодо першої підстави суд зазначає, що відповідно положень ч.ч.1, 4, 7 ст. 69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Таким чином, право митного органу приймати рішення щодо класифікації товарів для митних цілей передбачено законом, таке рішення є обов`язковим в разі його чинності. Незгода особи з відповідним рішенням передбачає його оскарження в судовому або адміністративному порядку.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення адміністративних справ здійснюється відповідно до принципу диспозитивності, відповідно до якого суд має вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Суд позбавлений можливості ініціювати судове провадження, інакше він перетворився б з органу правосуддя в контролюючий орган.

За загальним правилом адміністративний суд вирішує тільки ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і він не повинен виходити за межі цих вимог. Інакше кажучи, суд зв`язаний предметом і розміром заявлених вимог.

В даному конкретному випадку рішення відповідача щодо визначення коду товару від 06.12.2019 (т.с.1 а.с.91) за №17, вказаного в митній декларації № UA504070/2019/203165 від 05.12.2019 позивачем не оскаржено, отже є чинним та не може бути предметом судового розгляду в даній справі, оскільки не заявлено до оскарження.

Таким чином, картка відмови в частині аргументів стосовно невірно визначеного коду товару №17 у МД від 05.12.2019 № UA504070/2019/203165 не підлягає оцінці в рамках даної адміністративної справи.

Отже, оцінці судом підлягає лише правомірність рішення відповідача в частині аргументів про неможливість застосування позивачем преференції за кодом "410".

Відповідно положень ст. 75 МК України митний режим імпорту може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, а також до продуктів переробки товарів, поміщених у митний режим переробки на митній території.

Для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна:

1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари;

2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту;

3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ч.1 ст.271 МК України, мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним з видів мита є ввізне мито, яке встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.

Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України (ст.272 МК України).

Відповідно ч.1 ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

При цьому, статтею 43 указаного Кодексу передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Пунктом 5 частини третьої статті 44 МК України документи, які підтверджують країну походження товару, не вимагаються у разі, якщо це передбачено міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

З аналізу викладеного вбачається, що для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна, серед іншого, сплатити ввізне мито.

Однак, МК України передбачає випадки встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

В даному конкретному випадку позивач зазначив у митній декларації значення ввізного мита на рівні 0%, посилаючись на преференції, передбачені Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, яка ратифікована Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII (далі - Угода).

Відповідно ст. 26 Угоди положення Глави "Національний режим та доступ товарів на ринки", розділу "ТОРГІВЛЯ І ПИТАННЯ, ПОВ`ЯЗАНІ З ТОРГІВЛЕЮ" застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди ("Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва").

Згідно положень ст.ст. 27,29 Угоди для цілей цієї Глави "мито" включає будь-яке мито або інший платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару, зокрема будь-який додатковий податок або додатковий платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару.

Кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди (далі - Графіки).

Відповідно до пункту 1 статті 16 Протоколу І (Протокол щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва) до Угоди товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Приписами п.4 ст. 22 Протоколу І до Угоди передбачено, що складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами.

Текстом декларації інвойс, відповідно додатку IV до Протоколу І Угоди є зазначення напису наступного змісту: "Експортер продукції, на яку поширюється цей документ (митний дозвіл №…), заявляє, що за винятком випадків, де це явно зазначено, ці товари є товарами преференційного походження…" (Українська версія). Зазначення такого напису є допустимим на кілької мовах згідно додатку. В англійській версії відповідний напис має наступний зміст: "The exporter of the products covered by this document (customs authorization No ...) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of ... preferential origin."

З аналізу наведеного слід дійти висновку, що з метою підтвердження преференційного походження товару експортер продукції може скласти декларацію інвойс, що полягає у здійсненні на комерційному документі, в тому числі повідомленні про доставку ("Delivery note"), запису (шляхом друкування або від руки з дотриманням вимог статті 22 Протоколу І) тексту декларації, наведеного у Додатку IV до Протоколу І. Таким чином, така декларація є невід`ємною частиною відповідного комерційного документа.

Після вивчення наданих до митного оформлення документів, судом встановлено наявність декларації інвойсу на: повідомленні про доставку ("Delivery note") за інвойсом №95654957 (т.с.1 а.с.175-180) та №95654956 (т.с.1 а.с.174).

На повідомленні про доставку ("Delivery note") за інвойсом №95654954 (т.с.1 а.с.171-173) така декларація відсутня.

Також, суд звертає увагу, що на повідомленні про доставку ("Delivery note") за інвойсом №95654957 щодо деяких позицій наявні застережні написи наступного змісту: "This line item is not complying with the preferential origin of the goods and is therefore not part of the preferential/approved exporter-status declaration" (далі - застережні написи). Дослівний переклад наведеної фрази має наступний зміст: "Ця позиція не відповідає преференційному походженню товарів і, отже, не є частиною декларації про преференційний/затверджений статус експортера".

Наведене дозволяє стверджувати, що декларація інвойс на повідомленні про доставку ("Delivery note") за інвойсом №95654957 стосується тих позицій, відносно яких не зроблено відповідного застережного напису.

З огляду на викладене суд вважає, що преференційне походження товару, зазначених в інвойсах №95654957 (в частині позицій, відносно яких не зроблено застережного напису) та №95654956 підтверджене у спосіб та в порядку, передбаченому п.4 ст. 22 Протоколу І до Угоди.

Тоді як до товарів, зазначених в інвойсі №95654954, таке підтвердження відсутнє взагалі.

Таким чином, застосування позивачем преференцій у вигляді звільнення від сплати ввізного мита виправдане щодо товарів, зазначених в інвойсах №95654957 (в частині позицій, відносно яких не зроблено застережного напису) та №95654956.

Товари, зазначені в інвойсі №95654954, в об`ємі наданих позивачем документів не підпадають під дію Угоди.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що преференційне походження товарів не підтверджене й відносно товарів, зазначених в інвойсах №95654957 та №95654956, оскільки декларація інвойс проставлена не вповноваженим експортером, суд зазначає наступне.

Так, відповідно приписів ст. 23 Протоколу І до Угоди митні органи країни експорту можуть надати будь-якому експортерові, що надалі іменуватиметься "затвердженим експортером", який часто перевозить товари за цією Угодою, право складати декларації інвойс незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються. Експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони вважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також виконання всіх інших умов цього Протоколу.

Митні органи можуть надати статус затвердженого експортера за будь-яких умов, які вважатимуть належними.

Митні органи повинні надати затвердженому експортерові номер митного дозволу, який має бути вказаний на декларації інвойс.

З декларацій інвойсів, проставлених на повідомленнях про доставку ("Delivery note") за інвойсом №95654957 та №95654956 вбачається, що в них зазначено номер митного дозволу, який надається затвердженому експортеру.

В свою чергу, зі змісту наведеної норми Угоди вбачається, що надання експортеру митного дозволу перебуває в межах виключної компетенції митних органів країни-експортера, учасника Угоди.

Умови надання такого дозволу також визначаються митними органами цієї країни.

Таким чином, перевірка наявності в затвердженого експортера правових підстав для проставляння декларації інвойсу перебуває поза межами компетенції митних органів країни-імпортера.

За умови подання передбачених Угодою підтверджень преференційного походження, незначні недоліки чи сумніви в оформленні таких документів не можуть бути підставою для відмови в визнанні преференційного статусу. Тобто, на імпортера не може бути покладено тягар доказування наявності в експортера всіх правових підстав для видачі документів-підтверджень преференційного походження.

Водночас, суд звертає увагу на те, що ст.ст. 32, 33 Протоколу І до Угоди передбачають, що митні органи держав-членів Європейського Союзу і України повинні надавати один одному через Європейську комісію зразки відбитків штампів, використовуваних у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 і адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів і декларацій інвойс.

З метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документах.

Подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він була поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.

Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Якщо митні органи країни імпорту вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, вони повинні запропонувати імпортерові позбавитися товару з уживанням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

З аналізу положень наведених норм вбачається, що Угода передбачає взаємодію договірних сторін з приводу реалізації умов угоди, зокрема, передбачено право та спеціальний порядок перевірки достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Вказано, що така перевірка ініціюється митними органами країни імпорту шляхом направлення запиту до митних органів країни експорту. Сама перевірка проводиться митними органами країни експорту.

Інакшими словами, наведені положення Угоди передбачають презумпцію достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс до тих пір, поки митні органи країни експорту за запитом митних органів країни імпорту за результатами проведеної перевірки не доведуть протилежного.

Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне вказати на безпідставність аргументів відповідача стосовно неможливості застосування до митної декларації ДП "НАЕК "Енергоатом" №UA504070/2019/203165 преференції за кодом "410", оскільки застосування позивачем преференцій у вигляді звільнення від сплати ввізного мита виправдане щодо товарів, зазначених в інвойсах №95654957 (в частині позицій відносно яких не зроблено застережного напису) та №95654956. Однак, преференційне походження інших товарів, зазначених в декларації не підтверджено, що свідчить про безпідставність застосування позивачем преференції за кодом "410" відносно інших товарів в митній декларації.

Відповідно п.3 ч.11 ст.264 МК України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації, зокрема, якщо митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем без правових підстав застосовано до частини товарів, зазначених в митній декларації №UA504070/2019/203165, преференції за кодом "410" (відносно товарів, перелічених в інвойсі №95654954 та товарів в інвойсі №95654957 в частині тих, відносно яких зроблено застережний напис), суд дійшов висновку, що така декларації не відповідає вимогам МК України та положенням Угоди, а тому не може бути прийнята митним органом.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що незважаючи на безпідставність аргументів відповідача в частині доводів щодо товарів зазначених в інвойсах №95654957 (в частині позицій, відносно яких не зроблено застережного напису) та №95654956, аргументи відповідача відносно інших товарів знайшли підтвердження, а тому рішення митного органу про відмову в прийнятті декларації не може бути скасовано.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятої ним картки відмови у митному оформленні від 06.12.2019 №UA504070/2019/00152, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ДП "НАЕК "Енергоатом" не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 108020200