Справа № 520/8322/2020
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 р.Справа № 520/8322/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 року (суддя Спірідонов М.О., м. Харків) по справі № 520/8322/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Харківській області) в якому просив суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок (збільшення) пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи" (шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку, починаючи з 01.03.2020 року і в подальшому. виплатити недоотриманий розмір пенсії починаючи з вказаної дати і скасувати рішення відповідача від 04.03.2020 року №1102.

- допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію, як особа віднесена до 2-ої категорії громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, а тому на думку позивача відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідач повинен здійснити збільшення пенсії позивача, враховуючи п. 1 ст. 27 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.082020 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що оскільки йому пенсію призначено у 2013 році, тому зміни, внесені до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", які набули чинності з 11.10.2017, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Закон № 2148-VIII не має зворотної дії в часі. Крім того, зміни внесені до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ стосуються лише порядку обчислення фактичного середньомісячного заробітку для пенсії та не можуть бути перешкодою для перерахунку пенсії у зв`язку із понаднормовим страховим стажем. Разом з цим, позивач зазначає, що зазначені у судовому рішенні зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін, тобто після 11.10.2017.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , з 2013 року отримує пенсію як особа, віднесена до 2-ї категорії громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Пенсія позивачу призначена на підставі ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-ІV та починаючи з 01.10.2017 року позивачу було здійснено перерахунок пенсії на виконання закону № 2148-VІІ.

02.03.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно ч.2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ з урахуванням ч.1 ст. 27 відповідно до зазначеного вище Закону № 1058-IV.

Рішенням відділу з питань перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.03.2020 №1102 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" шляхом розрахунку відповідно до ч. 1 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В якості підстави для відмови зазначено, що обов`язковою умовою для застосування ч. 2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". ОСОБА_1 призначено та обчислено пенсію на умовах ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, провести перерахунок пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" шляхом розрахунку відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" законних підстав не має.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення по відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах ч. 2 ст. 27 Закону №1058-IV, а залишився на пенсії за віком на умовах ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-IV, відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 56 Закону №796-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, чинній до 11 жовтня 2017 року), право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, згідно із пунктом 3 частини 2 розділу І якого частину 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доповнено словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже правове регулювання спірних правовідносин змінилось і у зв`язку зі змінами Закон № 796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж встановлений частиною 2 ст. 56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах визначених частиною 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

Згідно ч. 1 ст. 27 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, особам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або спеціальним Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.05.2020 року № 2000, пенсія позивачу розраховано відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Звертаючись до відповідача із заявою, позивач просив здійснити йому перерахунок та виплату пенсії за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", збільшивши пенсію на 1 відсоток заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 % цього заробітку.

Тобто, позивач бажає лишитись на пенсії, розрахованої за формулою відповідно до ч. 1 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але при цьому застосувати положення ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, вказане не узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки правове регулювання спірних правовідносин змінилось, а позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV та залишився на пенсії за віком на умовах частини 1 статті 27 Закону № 1058-IV, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ шляхом її збільшення на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 відсотків заробітку.

Такий висновок судом апеляційної інстанції зроблений з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 809/627/18.

Доводи позивача в апеляційній скарзі з посиланням на рішення судів першої та апеляційної інстанцій колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки згідно положень ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права мають враховуватись виключно висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання заявника апеляційної скарги необхідність врахування висновків Верховного Суду, висловлених у постанові від 10.08.2020 у справі № 339/8/17, є помилковим, оскільки у вказаній постанові надано аналіз правовідносинам, які виникли до внесення змін Законом № 2148-VIII, зокрема у вказаній справі позивач із заявою про обрання умов пенсійного забезпечення згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також про перерахунок пенсії, позивач звернувся до пенсійного органу 02.12.2016, тобто до дня набрання чинності Законом № 2148-VIII.

Аргументи позивача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що йому пенсія призначена в 2013 році, а тому зміни, внесені до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ Законом № 2148-VIII, які набули чинності з 11.10.2017, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Закон № 2148-VIII не має зворотної дії в часі, колегія суддів вважає помилковими, з таких підстав.

Зміни, внесені до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ Законом № 2148-VIII, які набули чинності з 11.10.2017, на момент виникнення спірних правовідносин не були визнані неконституційними Конституційним Судом України. Понад те, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 суд вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

В Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведені положення, з 11 жовтня 2017 року у зв`язку з набранням чинності Законом № 2148-VIII, по-іншому врегульовано правовідносини, пов`язані з пенсійним забезпеченням осіб, які мають право на пільгову пенсію за нормами Закону № 796-ХІІ, та такі пенсії підлягають перерахунку виключно у випадку обчислення пенсії за "двоскладовою" формулою за нормами ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини та беручи до уваги вищенаведені вимоги чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв в порядку, у спосіб та в межах повноважень, визначених чинним законодавством, та погоджується з висновком суду про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ..

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 року по справі № 520/8322/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 25.01.2021 року