Справа № 126/1577/20
Суддя: Хмель Р. В.
Дата ухвалення: 2021-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1577/20

Провадження № 2-а/126/3/2021

"19" січня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Олійник І. В.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача Куцяка Ф.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 07.07.2020 року №666-ДК/0297/По/08/01/-20 старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель на території Гайсинського, Теплицького, Бершадського, Чечельницького, Тростянецького районів та м.Ладижин Вінницької області Ткачука Валерія Володимировича про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення, у вигляді штрафу, в розмірі 170 грн з відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Позов обгрунтовує тим, що 03.07.2020 року, старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Гайсинського, Теплицького, Бершадського, Чечельницького, Тростянецького районів та м. Ладижин Вінницької області, ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №666-ДК/___/П/07/01/-20 про порушення ним вимог ст.ст. 125,126 ЗК України.

Згідно вищевказаного протоколу при перевірці старшим державним інспектором ОСОБА_2 дотримання вимог земельного законодавства території Красносільської сільської ради Бершадського району Вінницької області було встановлено, що 16.06.2020 року, земельна ділянка сільськогосподарського призначення приватної власності площею 0,37 га на території Красносільської сільської ради за межами населеного пункту на день перевірки знаходиться в розораному стані, що є порушенням ст.ст. 125,126 ЗК України.

На підставі вказаного протоколу, 07.07.2020 року старшим державним інспектором Ткачуком В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №666-ДК/0297/По/08/01/-20, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, як за самовільне заняття земельної ділянки та накладено адміністративне стягнення у вигляді 170 грн. штрафу.

Проте, на думку позивача, вищевказана постанова є протиправною та такою, що винесена з грубим порушенням вимог адміністративного законодавства, є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач та його представник, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу Бершадського районного суду Вінницької області відзив, в якому просив відмовити у задоволення позову, посилаючись на те, що під час проведеної перевірки було враховано та дотримано усі вимоги чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі по тексту КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 03.07.2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 666-ДК/___/П/07/01/-20 за адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП, а саме при перевірці дотримання вимог земельного законодавства на території Красносільської сільської ради Бершадського району Вінницької області встановлено, що 16.06.2020 року земельна ділянка сільськогосподарського призначення приватної власності площею 0,37 га на території Красносільської ради за межами населеного пункту на день перевірки знаходяться в розораному стані.

07.07.2020 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Гайсинського, Теплицького, Бершадського, Чечельницького, Тростянецького районів, м.Ладижин, Ткачуком В.В. винесено постанову №666-ДК/0297/По/08/01/-20, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за порушення вимог статей 125, 126, п «б» ст. 211 ЗК України, а саме: що земельна ділянка приватної власності, площею 0,37 га на території Красносільської ради Бершадського району, за межами населеного пункту на день перевірки знаходиться в розораному стані (здійснено посів озимих зернових).

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказує, що з його сторони не було вчинено будь -яких дій, які б свідчили про фактичне використання ним земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади, оскільки в 2006 році йому рішенням Красносільської сільської ради було надано вищевказану земельну ділянку у користування. Дане твердженння позивача, суд оцінює критично з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно з пунктом «б» ч. 1 ст.211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у самовільному зайнятті земельної ділянки, суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом. Винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити.

Поняття самовільного зайняття земельної ділянки міститься у статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV та визначається як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки, як:

- з об`єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки;

- відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; - відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; - такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена жодним нормативно-правовим актом України;

- з суб`єктивної сторони - такі дії є винними.

Отже, використання земельної ділянки за відсутність правовстановлюючих документів є ознакою самовільного зайняття вказаної земельної ділянки.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV державній реєстрації прав підлягають:

1) право власності;

2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Отже, вказані обставини дають підстави дійти висновку, що державна реєстрація права власності, права оренди чи права постійного користування земельною ділянкою площею 0,37 га, яка знаходиться за межами населеного пункту Красносільської сільської ради Бершадського району Вінницької області позивачем не здійснювалось, а тому вказані дії в розумінні ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є самовільним зайняттям земельної ділянки, за що передбачена відповідальність передбачена ч.1 ст.211 ЗК України та ст.53-1 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП, при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.07.2020 року №666-ДК/0297/По/08/01/-20, дотримано вимоги статей 245 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом, а також дотримано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплені ст.268 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, а тому відсутніми правові підстави для скасування спірної постанови в справі про адміністративне правопорушення, а отже у задоволенні позову слід відмовити, так як позивачем

Керуючись ст.9, ст.251, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 2, 125,126, 211 ЗК України, ст.ст. 9, 72, 73, 74, 77, 242, 243, 244, 245, 246 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р. В. Хмель