Справа № 140/15580/20
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/15580/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес Інвест М» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антарес Інвест М» (далі - ТзОВ «Антарес Інвест М», позивач) звернулося в суд з позовом до Волинської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 08.01.2020 №UA205050/2020/000004/2, №UA205050/2020/000005/2, №UA205050/2020/000006/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подані ТзОВ «Антарес Інвест М» документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, a митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару. Позивач вважає оскаржувані рішення такими, що суперечать висновкам щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 815/3482/17, від 12.03.2019 у справі №817/604/17, від 08.11.2019 у справі №804/6217/15, від 11.11.2019 у справі №810/1819/16, вiд 04.09.2018 у справі №814/2659/16, 27.11.2018 y справі № 826/27860/15, 27.11.2018 у справі № 826/27860/15 та вимогам статті 19 Конституції України, статей 49 - 58, 64 Митного кодексу України, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 3142/5/2092, статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України і є протиправними.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки під час оформлення МД від 28.12.2019 №UA205050/2019/203116 відбулось спрацювання АСУР. Представник відповідача вказує, що згідно пункту статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності (в фактурі №2/2019 від 18.12.2019 року вказана вартість 20400 євро, а по платіжному дорученню №30 від 17.10.2019 здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс №2/2019 від 15.10.2019 року, не співпадає модель, в техпаспорті - XF510FT, в фактурі №2/2019 від 18.12.2019 року та в платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 року -xfl06), митний орган має право вимагати додаткові документи для підтвердження заявленої вартості. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати додаткові документи. Декларантом не надано: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для індентифікації товару; договір на перевезення. В наданій копії митної декларації країни відправлення зазначена вартість товару 87551 польських злотих, що становить по курсу Нацбанку Польщі станом на 24.12.2019 20552 євро. Згідно поданої фактури №2/2019 від 18.12.2019 вартість товару становить 20400 євро. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС - МД UA 110370/2020/000041 від 03.01.2020. Митна вартість товару становить 31469 євро.

Щодо рішення від 08.01.2020 №UA205050/2020/000005/2, то представник відповідача зазначає, що під час оформлення МД від 28.12.2019 №UA205050/2019/203117 відбулось спрацювання АСУР. Згідно пункту 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності (в фактурі №4/2019 від 18.12.2019 року вказана вартість 9600 євро, а по платіжному дорученню №30 від 17.10.2019 року здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс №2/2019 від 15.10.2019 року, не співпадає рік виготовлення напівпричіпа), митний орган має право вимагати додаткові документи для підтвердження заявленої вартості. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати додаткові документи. Проте, декларантом не надано: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для індентифікації товару; договір на перевезення. В наданій копії митної декларації країни відправлення зазначена вартість товару 41200 польських злотих, що становить по курсу Нацбанку Польщі станом на 24.12.2019 року 9671 євро. Згідно поданої фактури №4/2019 від 18.12.2019 року та в контракті вказано, що оплата здійснюється в євро. В фактурі зазначена вартість товару становить 9600 євро. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АС АУР, митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС - МД UA 205100/2019/016419 від 18.11.2019 року. Митна вартість товару становить 11035 євро.

Щодо рішення від 08.01.2020 №UA205050/2020/000006/2, то представник відповідача вказує, що під час оформлення МД від 28.12.2019 №UA205050/2019/203142 відбулось спрацювання АСУР. Згідно пункту 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності (в фактурі №3/2019 від 21.12.2019 року вказаний тип відвалу SCHMIDT SMG 221, а в договорі №3 18/12/2019 - SMG168), митний орган має право вимагати додаткові документи для підтвердження заявленої вартості. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, згідно статті 53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати додаткові документи. У свою чергу, декларантом не надано: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для індентифікації товару; договір на перевезення. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АС АУР, митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС - МД UA 100030/2019/411543 від 25.10.2019 року, МД UA 209180/2019/066577 від 10.10.2019 року. Митна вартість товару становить 13,62 PLN/кг та 5,14 PLN/кг.

Крім того, представник відповідача вказує, що обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року №К/9901/704/20. Таким чином, не подання декларантом додаткових документів витребуваних митним органом, на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та необхідних відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари стали достатньою підставою до проведення коригування митної вартості товарів.

В графі 33 рішень про коригування митної вартості товару від 08.01.2020 №UA205050/2020/000004/2, UA205050/2020/000005/2, UA205050/2020/000006/2, міститься достатня інформація щодо числового значення скоригованої митницею митної вартості товару, а саме на підставі цінової інформації ЄАІС України відповідно до митних декларацій які були взяті за основу для визначення митної вартості товарів та вказані у кожному рішенні.

В митних деклараціях, які вказані у рішеннях про коригування митної вартості від 08.01.2020 №UA205050/2020/000004/2, UA205050/2020/000005/2, UA205050/2020/000006/2, міститься інформація щодо конкретного товару, який був взятий за основу, для визначення митної вартості оцінюваних товарів. Товари згідно даних декларацій був достатньо відомі митному брокеру, що проводив митне оформлення. З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив від 05.01.2021 представник позивача вважає викладені у відзиві на позовну заяву доводи безпідставними з мотивів, викладених у позовній заяві.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 15.10.2019 між S.O.O. GLOBAL.INVEST.M (продавець) та ТзОВ «Антарес Інвест М» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №2, згідно якого продавець зобов`язаний передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти і оплатити товар протягом від 1 до 14 банківських днів, з моменту підписання договору. Товаром по даному договору є: автомобіль DAF XFпошкоджений 2016, марка DAF, модель XF, тип кузова сідельний тягач, рік випуску 2016, ціна 28500,00 євро; та полуприцеп-самосвал пошкоджений 2015, рік випуску 2015, ціна 17000,00 євро (а.с.19-22).

Крім того, 18.12.2019 між S.O.O. GLOBAL.INVEST.M (продавець) та ТзОВ «Антарес Інвест М» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №3, згідно якого продавець зобов`язаний передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти і оплатити товар протягом від 1 до 14 банківських днів, з моменту підписання договору товаром по даному договору є: посипачка, що була у використанні, не комплектована, марка SCHMINDT, тип S M 6, №168, рік випуску 1990, ціна 3200,00 злотих (а.с.28-31).

28.12.2019 декларантом позивача було подано відповідачу для митного оформлення товару МД №UA205050/2019/203116 на товар вантажний сідловий тягач, що був у використанні, марки - DAF, модель - FX 510 FT, модельний рік виготовлення - 2016, календарний рік виготовлення - 2016, номер кузова - НОМЕР_1 , тип кузова - сідельний тягач, об`єм двигуна - 12902 см. куб., двигун - дизельний, потужність - 375 кВт, колісна формула - 4 х 2, загальна кількість місць включаючи водія - 2. Митну вартість вказаного т/з визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною договору на рівні 20400 євро.

Під час опрацювання документів поданих позивачем для здійснення митного контролю та митного оформлення, відбулося спрацювання наступних профілів ризику, а саме, 105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів».

08.01.2020 митниця прийняла рішення №UA205050/2020/000004/2 про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що подані документи містять розбіжності (у фактурі 2/2019 від 18.12.2019 вказана вартість 20400 євро, по платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс №2/19 від 15.10.2019, не співпадає модель, в техпаспорті НОМЕР_2 , в фактурі 2/2019 від 18.12.2019 та в платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 - XF106). У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах митний орган запропонував в 10-денний термін надати: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; копію митної декларації країни відправлення, договір на перевезення вантажу. У свою чергу, декларантом не надано: банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару. В наданій копії митної декларації зазначена вартість товару 87551 ZL, що становить по курсу Нацбанку Польщі станом на 24.12.2019 20552 євро. Згідно поданої до оформлення фактури №2/2019 від 18.12.2019 вартість становить 20400 євро.

Крім того, у даному рішенні вказано, що митницею з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно статті 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС - МД UA110370/2020/41 від 03.01.2020. Митна вартість становить 31469 євро. Також, роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 МК України.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00011. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості від 08.01.2020 №UA205050/2020/000004/2.

Крім того, 28.12.2019 декларантом позивача було подано відповідачу для митного оформлення товару МД №UA205050/2019/203117 на товар напівпричіп для перевезення вантажів, марки - WIELTON, тип - NW-3, бувший у використанні, 2015 року виготовлення, серійний № НОМЕР_3 , напівпричіп-самоскид має 3 осі, призначений для перевезення сипучих вантажів таких як щебінь, пісок, зернові культури та інше, складається з металевої рами, алюмінієвих бортів кузовної частини, вивантаження заднє, за допомогою гідравліки. Згідно МД №UA205050/2019/203117 митну вартість вказаного т/з визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною договору заявлено на рівні 9600 євро.

Під час опрацювання документів поданих позивачем для здійснення митного контролю та митного оформлення, відбулося спрацювання наступних профілів ризику, а саме, 105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів».

08.01.2020 митниця прийняла рішення №UA205050/2020/000005/2 про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що подані документи містять розбіжності (в фактурі 4/2019 від 18.12.2019 вказана вартість 9600 євро, по платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс №2/19 від 15.10.2019, не співпадає рік виготовлення напівпричіпа у фактурі та технічному паспорті). У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах митний орган запропонував в 10-денний термін надати: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; копію митної декларації країни відправлення, договір на перевезення вантажу. У свою чергу, декларантом не надано: банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; договір перевезення. В наданій копії митної декларації зазначена вартість товару 41200 ZL, що становить по курсу Нацбанку Польщі станом на 24.12.2019 9671 євро. В фактурі 4/2019 від 18.12.2019 та в контракті вказано, що оплата здійснюється в євро. В фактурі зазначена WARTOSC NETTO 20400 євро, а WARTOSC 9600 євро. В додатково наданій фактурі №87 продавцем виступає компанія INGELS, а в технічному паспорті - власник компанія AMVILOC.

Крім того, у даному рішенні вказано, що митницею з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно статті 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС - МД UA205100/2019/16419 від 18.11.2019. Митна вартість становить 11035 євро. Також, роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 МК України.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00012. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості від 08.01.2020 №UA205050/2020/000005/2.

Крім того, 28.12.2019 декларантом позивача було подано відповідачу для митного оформлення товару МД №UA205050/2019/203142 на товар відвал передній, що був у використанні, неукомплектований, марки - SСHMIDT, тип - S М 6, №168, рік виготовлення - 1990, митну вартість вказаного товару визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною договору заявлено на рівні 3200 євро та розкидач солі та піску, що був у використанні, неукомплектований, марки GILETTA, тип SL7/7X65ID, № SL187569, рік виготовлення 1996, митну вартість даного товару визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною договору заявлено на рівні 2700 євро.

08.01.2020 митниця прийняла рішення №UA205050/2020/000006/2 про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що подані документи містять розбіжності (в фактурі 3/2019 від 21.12.2019 вказаний тип відвалу SСHMIDT SMG 221, а в договорі №3 18/12/2019 SMG 168). У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах митний орган запропонував в 10-денний термін надати: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; копію митної декларації країни відправлення, договір на перевезення вантажу. У свою чергу, декларантом не надано: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; договір перевезення.

Крім того, у даному рішенні вказано, що митницею з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно статті 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС - МД UA100030/2019/411543 від 25.10.2019, UA209180/2019/66577 від 10.10.2019. Митна вартість становить 13,62 PLN/кг та 5,14 PLN/кг. Також, роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 МК України.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/00013. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості від 08.01.2020 №UA205050/2020/000006/2.

Позивач, не погоджуючись із вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 року №4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, а саме вантажного сідлового тягача DAF, напівпричепа для перевезення вантажів марки WIELTON, відвала переднього марки SCHMIDT та розкидача солі та піску марки GILETTA та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Однак, суд звертає увагу, що зазначена позивачем у митній декларації вартість товару - вантажного сідлового тягача марки DAF, номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року випуску, підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №30 від 17.10.2019, договором купівлі-продажу №2 від 15.10.2019, специфікацією №1 до договору купівлі-продажу від 15.10.2019, рахунком-фактурою №2/2019 від 18.12.2019, довідкою про транспортні затрати №б/н від 28.12.2019, технічним паспортом автомобіля, митною декларацією країни відправлення №19PL301010E1084109 від 24.12.2019.

В електронному повідомленні декларанту та в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару від 08.01.2020 №UА205050/2020/000004/2 відповідачем вказано на розбіжності у поданих декларантом документах, а саме: у фактурі 2/2019 від 18.12.2019 вказана вартість 20400 євро, по платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс №2/19 від 15.10.2019, не співпадає модель, в техпаспорті НОМЕР_2 , в фактурі 2/2019 від 18.12.2019 та в платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 - XF106. Проте, суд зазначає, що платіжним дорученням №30 від 17.10.2019 була здійснено оплата не лише за вантажний сідловий тягач марки DAF, номер кузова НОМЕР_1 , а й за напівпричіп марки WIELTON в сумі 9600 євро. Також в дану суму перерахунку увійшла часткова передплата в сумі 15500 євро за сідловий тягач та напівпричіп, про що листом від 02.01.2020 було повідомлено митний орган. Крім того, щодо не співпадіння моделі в техпаспорті НОМЕР_2 , в фактурі 2/2019 від 18.12.2019 та в платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 - XF106, то суд зазначає, що вказані розбіжності не є помилкою, оскільки у фактурі 2/2019 від 18.12.2019 вказаний загальний тип тягача, а саме DAF XF106, що означає четверте покоління вантажівок DAF XF (XF106) (2013-2017), про що заявою було повідомлено митний орган.

Щодо зазначеного позивачем у митній декларації напівпричепу для перевезення вантажів марки WIELTON, 2015 року виготовлення, то митна вартість даного товару підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №30 від 17.10.2019, договором купівлі-продажу №2 від 15.10.2019, специфікацією №2 до договору купівлі-продажу від 15.10.2019, рахунком фактурою №4/2019 від 18.12.2019, довідкою про транспортні затрати №б/н від 28.12.2019, митною декларацією країни відправника №19PL301010E1084133 від 24.12.2019.

В електронному повідомленні декларанту та в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару від 08.01.2020 №UА205050/2020/000005/2 відповідачем вказано на розбіжності у поданих декларантом документах, а саме в фактурі 4/2019 від 18.12.2019 вказана вартість 9600 євро, по платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс №2/19 від 15.10.2019, не співпадає рік виготовлення напівпричіпа у фактурі та технічному паспорті.

Однак, як уже було зазначено судом, платіжним дорученням №30 від 17.10.2019 була здійснено оплата не лише за вантажний сідловий тягач марки DAF, номер кузова НОМЕР_1 , а й за напівпричіп марки WIELTON в сумі 9600 євро. Також в дану суму перерахунку ввійшла часткова передплата в сумі 15500 євро за сідловий тягач та напівпричіп, про що листом від 02.01.2020 було повідомлено митний орган.

Щодо розбіжностей у році виготовлення напівпричіпа у фактурі та технічному паспорті, то суд зазначає що дана помилка жодним чином не вплинула на рівень митної вартості, у свою чергу митний орган мав можливість однозначно ідентифікувати даний товар по серійному номеру НОМЕР_3 , який є унікальним для кожного транспортного засобу та який збігається як у фактурі так і в технічному паспорті.

Щодо посилання на розбіжності в додатково наданій фактурі №87, зокрема, що продавцем виступає компанія INGELS, а в технічному паспорті - власник компанія AMVILOC, суд зазначає, що визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість, крім того, дана операція купівлі-продажу відбувалась між компанією INGELS та S.O.O. GLOBAL.INVEST.M.

Крім того, суд звертає увагу, що у акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу до декларації №UА205050/2019/203117 зазначено, що в результаті проведеного митного огляду виявлено, що транспортний засіб відповідає відомостям заявленим в митній декларації.

Щодо зазначеного позивачем у митній декларації відвалу переднього, що був у використанні, марки - SHMIDT, тип - S М 6, рік виготовлення - 1990 та розкидача солі та піску, що був у використанні, марки GILETTA, тип SL7/7X65ID, № SL187569, рік виготовлення 1996, то митна вартість даного товару підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №30 від 17.10.2019, договором купівлі-продажу №3 від 18.12.2019, специфікаціями №1 та №2 до договору купівлі-продажу №3 від 18.12.2019, рахунком фактурою №3/2019 від 21.12.2019, довідкою про транспортні затрати №б/н від 28.12.2019.

В електронному повідомленні декларанту та в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару від 08.01.2020 №UА205050/2020/000006/2 відповідачем вказано на розбіжності у поданих декларантом документах, а саме в фактурі 3/2019 від 21.12.2019 вказаний тип відвалу SСHMIDT SMG 221, а в договорі №3 18/12/2019 SMG 168. Однак, суд звертає увагу, що заявою митний орган було повідомлено про дану помилку та зазначено, що у фактурі №3/2019 від 21.12.2019 допущено помилку у специфікації, а саме в табличці відомостей відносно плуга невірно вказані дані SMG 221. Вірно вказано у договорі №3 18/12/2019 згідно таблички плуга SMG 168. Разом з тим, дана заява лишилась поза увагою митного органу. Крім того, відповідач ні у електронному повідомленні, ні у оскаржуваному рішенні не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 року у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 року у справі № 820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідачем не було визнано митну вартість імпортованих позивачем товарів у зв`язку з відмовою надати додаткові документи, а саме: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; договір перевезення. Разом з тим, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. Відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати. Крім того, розбіжності на які посилається відповідач у оскаржуваних рішеннях по суті мають суто технічний характер та які спростовуються іншими документами, які були подані до митного оформлення імпортованих товарів.

У свою чергу, суд не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування таких додаткових документів, як висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. З даного приводу суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Щодо договору перевезення, то суд зазначає, що декларантом позивача була надано митному органу довідка про транспортні затрати від 28.12.2019, згідно якої вартість доставки автомобіля DAF з м. Хелм до п/п Дорохуск-Ягодин складає 1000 грн., напівпричепа самоскида WIELTON - 1000 грн., вартість доставки посипарки та відвалу переднього - 1000 грн. Разом з тим, вартість доставки з п/п Ягодин до м. Київ складає 6000 грн. Загальна вартість доставки складає 9000 грн. Однак, дана довідка залишилися поза увагою митного органу.

У оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості вказано, що відповідач митну вартість визначив за другорядним методом - резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем вказано, що відбулось спрацювання системи управління ризиками. Однак, слід зазначити, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Крім того, у оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості посадовою особою контролюючого органу зазначено, що митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, однак, суд вважає за доцільне наголосити, що відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій.

Щодо митних декларацій, які були використані відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірних рішень, суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесені спірного рішення відповідач спирався не на документи, подані декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товарів.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у оскаржуваних рішеннях, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 08.01.2020 №UA205050/2020/000004/2, №UA205050/2020/000005/2, №UA205050/2020/000006/2 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов задовольнити.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 6306,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 13.11.2020 №206.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби від 08 січня 2020 року №UA205050/2020/000004/2, №UA205050/2020/000005/2, №UA205050/2020/000006/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес Інвест М» (01024, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, 7/14, приміщення 182, ) судовий збір у розмірі 6306,00 грн. (шість тисяч триста шість грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко