Справа № 540/3321/20
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3321/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі - відповідач, УМВС), у якому просить:

- визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області в особі ліквідаційної комісії щодо не донарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008р. по 06.11.2015р. в сумі 12781,41 грн.;

- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області в особі ліквідаційної комісії на користь позивача заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008р. по 06.11.2015р. в сумі 12781,41 грн

З позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що позивач у період з 03.08.2006р. по 06.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме в Нововоронцовському районному відділі Управління Міністерства внутрішніх справ в Херсонській області. Позивач стверджує, що як під час проходження служби, так і станом на момент звільнення, йому не у повній мірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2008р. по 06.11.2015р. Запит позивача до УМВС України в Херсонській області щодо нарахування та виплати індексації його грошового забезпечення до позитивних наслідків не призвів, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року відкрито спрощене провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 11.01.2021 року позовну заяву залишено без руху згідно приписів ч. 13 ст. 171 КАС України. Позивачем усунуто виявлено недоліки.

Ухвалою суду від 18.01.2021 року продовжено розгляд справи.

Зі змісту подано до суду відзиву слідує, що відповідач позов не визнає та зазначає про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача індексації грошового забезпечення у визначеному останнім розмірі. При цьому стверджує, що відповідачем по справі має бути суб`єкт владних повноважень в якому позивач проходив службу, а саме - Нововоронцовський РВ УМВС України в Херсонській області (висновок Верховного Суду у постанові від 25.03.2019 року по справі №825/3735/15-а).

У наданій до суду відповіді на відзив позивач не погоджується із висновками відповідача, викладеними у відзиві, а також з розрахунком індексації, поведеним відповідачем. Окрім того зазначає, що єдиним можливим відповідачем по справі може бути лише УМВС України в Херсонській області (наказом якого позивача звільнено зі служби), так як орган, в якому позивач проходив службу - Нововоронцовський РВ УМВС України в Херсонській області, станом на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом, є ліквідованим.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 у період з 03.08.2006р. по 06.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ у Нововоронцовському РВ УМВС в Херсонській області, що не заперечується сторонами.

З трудової книжки позивача слідує, що 06.11.2015 року він був звільнений з органів внутрішніх справ (стор. 2-3, запис №3).

28.08.2020 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області із запитом інформації про виплаченому йому індексацію за період з 01.08.2006р. по 06.11.2015р. (розмір, сума, період виплати); відомостей про кількість невикористаних днів щорічної відпустки за 2015 рік та не отриману грошову компенсацію за них; даних про виплату матеріальної допомоги у період з 2006 року по 2015 рік.

З наданих позивачу довідок про розмір грошового його забезпечення за період з січня 2008р. по листопад 2015р. за №№515-522 від 07.10.2020 року, які ним додані до позовної заяви, слідує наступне:

- за 2008 рік позивачу сплачено індексацію грошового забезпечення у квітні - 17,47 грн., у листопаді - 85,63 грн., у грудні - 89,65 грн.;

- за 2009 рік у січні та лютому по 109,72 грн.;

- з 2010р. по 2013р. включно індексація грошового забезпечення не виплачувалась;

- за 2014 рік у жовтні 660,15 грн., листопаді - 196,10 грн., грудні - 235,08 грн.;

- за 2015 рік з січня по квітень - 263,09 грн. включно, у листопаді - 329 грн.

Позивач стверджує, що за його розрахунками, недоплата індексації за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року складає 12781,41 грн.

Не погоджуючись із протиправними діями відповідача щодо не донарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за означений період, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відзиві суб`єктом владних повноважень стверджується, що належним відповідачем по справі є саме Нововоронцовський РВ УМВС України в Херсонській області, в якому позивач проходив службу та з якого був звільнений.

Проте, суд не погоджується із наведеним доводом з наступних підстав.

З установлених судом обставин слідує, що ОСОБА_1 у запитуваний ним у позові період (з 01.01.2008р. по 06.11.2015р.) проходив службу у Нововоронцовському РВ УМВС України в Херсонській області.

Наказом начальника УМВС в Херсонській області від 06.11.2015 року №395 позивача звільнено зі служби.

Наведені обставини сторонами не заперечуються.

Водночас суд враховує, що постановою КМУ «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16.09.2015 року №730 ліквідовано як юридичних осіб публічного права територіальні органи МВС, у тому числі і Нововоронцовський РВ УМВС України в Херсонській області.

За приписами ст. 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДРПОУ), станом на дату звернення позивача із позовною заявою до суду (30.10.2020р.), Нововоронцовський РВ УМВС України в Херсонській області () перебуває у статусі «припинено», в той час як УМВС України в Херсонській області (орган, яким видано наказ про звільнення позивача зі служби) перебуває у стані припинення, проте станом на означену вище дату, не є ліквідованим.

У відповідності до приписів ст. 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо закриття відокремлених підрозділів юридичної особи (філій, представництв) та відповідно до законодавства про працю здійснює звільнення працівників юридичної особи, що припиняється.

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів, визначено постановою КМУ від 20.10.2011 року №1074.

До комісії з припинення органу виконавчої влади або територіального органу (далі - комісія) з моменту затвердження її персонального складу переходять повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідно органу виконавчої влади або територіального органу (п. 18 вказаного Порядку).

Наказами УМВС України в Херсонській області від 03.11.2015 року №1349 (зі змінами, внесеними наказами Управління від 24.11.2015р. №1488, від 28.09.2016р. №1005), від 06.11.2015 року №1661 (зі змінами, внесеними наказами Управління від 01.04.2019р. №2) затверджено голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Херсонській області та персональний склад ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області.

Таким чином, з урахуванням наведених норм та обставин, суд приходить до висновку про те, що належним відповідачем у справі є саме УМВС України в Херсонській області, наказом якого позивача звільнено з органів внутрішніх справ, так як означене Управління не ліквідоване станом на момент звернення позивача до суду із позовом. Натомість Нововоронцовський РВ УМВС України в Херсонській області, в якому позивач проходив службу, не може бути відповідачем по справі з підстави його припинення.

Посилання відповідача на позицію Верховного Суду, викладену ним у постанові від 25.03.2019 року №825/3735/15-а, в обґрунтування своєї позиції, суд вважає недоречним, так як орган, в якому позивач у цій справі проходив службу - Варвинський РВ УМВС України в Чернігівській області станом на момент вирішення вказаної справи тільки перебував у стані припинення.

Проте, у даному випадку (справа №540/3321/20) Нововоронцовський РВ УМВС України в Херсонській області, в якому позивач проходив службу, припинено як юридичну особу, у зв`язку з чим вказаний висновок Верховного Суду не може бути використаний при вирішенні даної справи.

Враховуючи викладене, УМВС України в Херсонській області є належним та єдиним можливим відповідачем по справі.

Перевіряючи позовні вимоги на предмет правомірності, суд враховує наступне.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За положеннями ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Приписами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року (далі в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

З метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наказом МВС України від 31.12.2007 року №499 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція №499 в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Грошове забезпечення виплачується особам рядового, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу, які призначені на штатні посади в апараті Міністерства внутрішніх справ України, головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, їм підпорядкованих органах, вищих навчальних закладах, науково-дослідних установах, Державній службі охорони при МВС, на підприємствах, в установах, організаціях і підрозділах системи МВС та які навчаються в навчальних закладах системи МВС або зараховані в розпорядження відповідного органу внутрішніх справ.

Індексація грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу МВС здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством (п. п. 1.4, 1.14 Інструкції №499).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами ст. 2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ст. 4 Закону №1282-ХІІ (в редакції від 01.01.2008р.) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з п. 1-1 вказаного Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (до 01.01.2016р.).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 6 Порядку, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення працівника органів внутрішніх справ, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

З довідок про розмір грошового забезпечення позивача слідує, що йому виплачувалась індексація грошового забезпечення: за 2008 рік - у квітні, листопаді та грудні; за 2009 рік - у січні та лютому; за 2014 рік - у жовтні, листопаді та грудні; за 2015 рік з січня по квітень (включно) та у листопаді.

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за 9 місяців 2008 року, за 10 місяців 2009 року, з 2010р. по 2013р. індексація взагалі не виплачувалась, за 9 місяців 2014 року, за 6 місяців 2015 року, що свідчить про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, та порушення ним приписів Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Аналогічної правої позиції дотримується Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 15.04.2020 року по справі №260/1213/19, Перший апеляційний адміністративний суд у постанові від 02.06.2020 року по справі №200/13840/19-а, від 14.04.2020 року по справі №200/13841/19-а, від 06.05.2020 року по справі №200/13398/19-а, Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 21.02.2020 року по справі №520/9628/19.

Водночас суд зауважує на тому, що у даному випадку відповідач не нарахувавши та не виплативши у повній мірі позивачу індексацію грошового забезпечення за запитуваний ним період допустив саме протиправну бездіяльність, у зв`язку із чим протиправною має бути визнана саме відповідна бездіяльність, а не дії.

З огляду на викладене, права позивача мають бути поновлені, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невиплаті на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008р. по 06.11.2015р.

Водночас суд зазначає, що не підлягає задоволенню позовна вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача заборгованості індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008р. по 06.11.2015р. в сумі 12781,41 грн. з огляду на наступне.

Так згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі Педерсен і Бодсгор проти Данії зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Суд зазначає, що стягненню підлягають лише ті суми, які були нараховані але не виплачені. При цьому розгляд питання про стягнення може мати місце у разі невиплати нарахованої заборгованості.

Суд зауважує на тому, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією органу, в якому позивач проходив службу, і який має повноваження та обов`язки виплачувати йому грошове забезпечення, у даному випадку - відповідача (з підстави припинення Нововоронцовського РВ УМВС). Саме на відповідача та його відповідних фахівців (з фінансового забезпечення), покладається обов`язок нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення та здійснити її виплату.

Водночас з наданих позивачем довідок про заробітну плату вбачається, що індексація грошового забезпечення за спірний період ОСОБА_1 у повній мірі не нараховувалася та не виплачувалася, а тому належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008р. по 06.11.2015р.

Задовольняючи позов у такій спосіб, суд зазначає, що аналогічна правова позиція була викладена П`ятим апеляційним судом у постановах від 28.02.2020 року по справі №815/3058/18, від 03.12.2019 року по справі №420/4859/19.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі №540/3321/20 не здійснювати.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (, 73003, м. Херсон, вул. Лютеранська) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області в особі ліквідаційної комісії, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті у повній мірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 06.11.2015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 106030000