Справа № 400/2995/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 р. № 400/2995/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - відповідач) з вимогами: визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо не вжиття заходів для видачі ОСОБА_1 ордеру та зобов`язати видати позивачу спеціальний ордер на жилу площу у кімнаті АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив в позові про те, що маючі всі підстави для реалізації свого права щодо приватизації кімнати у гуртожитку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 звернувшись з заявою до відповідача про прийняття рішення щодо видачі йому спеціального ордеру на жилу площу у кімнаті АДРЕСА_1 . Проте, відповідач відмовив позивачу в наданні такого рішення з підстав того, що позивачем до заяви не надано спільного рішення адміністрації підприємства з профспілковим комітетом про надання жилої площі, не надано копії спеціального ордеру та відсутні відомості щодо правових підстав заселення позивача до вказаного гуртожитку. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідач не погодився з вимогами ОСОБА_2 викладеними в позові, про що зазначив у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказав, що позивач факт того, що позивачу був наданий ордер на ліжко-місце у кімнаті № 68 вказаного вище ОСОБА_3 ніяким чином не впливає на те, що були визнані правові підстави його проживання. Видача ордерів вперше (на кімнату чи ліжко-місце) мають відмінності між процедурою отримання ордеру «по факту проживання», па яку посилається позивач. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Крім того, відповідач вказав, що ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Таким чином, кімната, при видачі ордеру, повинна буду вільною, у ній ніхто не повинен бути зареєстрованим та проживати, а після отримання ордеру - особа повинна зареєструвати своє місце проживания за адресою, яка вказана в ордері. Згідно паспорту позивача його реєстрація місця проживання це - АДРЕСА_1 . Вказана реєстрація не містить відомостей щодо кімнати. Отже, позивач не зареєстрував своє місце проживання і після видачі йому ордера на ліжко-місце, оскільки тоді б був вказаний й номер

кімнати. Акти про проживання, надані позивачу ЖКП ММР «Бриз», не підтверджують законність заселення позивачу у спірну кімнату. Таким чином, відмова відповідача викладена в листі від 11.06.2020р. є правомірною.

Ухвалою від 14.08.2020р. суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 15.09.2020р., яке в зв`язку з відпусткою головуючого судді по справі (наказ в.о. голови Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.08.2020р. «Про надання щорічних відпусток судді Устинову І.А.) було відкладено на 06.10.2020р.

У судове засідання 06.10.2020р. прибув представник позивача, який надав пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання 06.10.2020р. не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення судової повістки від 07.09.2020р.(а.с.45).

Ухвалою від 06.10.2020р. суд відклав розгляд справи на 27.10.2020р. та витребував у Житлово-комунального підприємства ММР «Бриз» інформацію щодо проживання ОСОБА_2 у гуртожитку по АДРЕСА_1 .

23.10.2020р. на електронну адресу суду та 26.10.2020р. на поштову адресу суду надійшли документи від ЖКП ММР «Бриз» на виконання ухвали суду від 06.10.2020р.

27.10.2020р. від представника позивача надійшло до суду клопотання про долучення до справи документів в якості доказів та про розгляд справи за відсутності представника позивача.

27.10.2020р. від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без представника виконавчого комітету Миколаївської міської ради, в якому відповідач просив суд розглянути справу за наявними матеріалами з урахуванням відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

16.04.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва у справі №2/487/653 ухвалено рішення, яким зобов`язано Публічне акціонерне товариство Чорноморський суднобудівний завод» передати будівлю гуртожитку №2 за адресою: АДРЕСА_1 ( перейменована на АДРЕСА_4 у комунальну власність територіальної громади м. Миколаєва.

14.07.2017 року Миколаївською міською радою прийнято рішення за № 22/20 «Про надання дозволу на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 4 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (далі - Закон) громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за №396 від 16.12.2009 року для приватизації кімнати у гуртожитку заінтересована особа подає копію ордеру на жилу площу у гуртожитку.

Для реалізації права на приватизацію представником ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради була подана заява про необхідність прийняття рішення щодо видачі спеціального ордеру на жилу площу у кімнаті АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Листом від 11.06.2020 року в за №3151/020201-40/14/20 було повідомлено про неможливість вирішення питання по суті з посиланням на те, що до заяви не було додано копії спільного рішення адміністрації підприємства з профспілковим комітетом про надання жилої площі, копії спеціального ордеру та відсутні відомості щодо правових підстав заселення до гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с.12) .

Відповідно до ст. 1 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»(далі - Закон) сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Відповідно до п. З Розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх незаконного виселення із займаних ними на визначених цим Законом правових підставах жилих приміщень, недопущення відчуження гуртожитків, що будувалися за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) за загальнодержавні кошти, запроваджується мораторій на виселення з гуртожитків мешканців (крім виселення мешканців гуртожитків за рішенням суду) та відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад відповідно до цього Закону) гуртожитків, що перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форми власності або увійшли до статутних фондів чи капіталів акціонерних чи колективних товариств (організацій), створених у процесі приватизації чи корпоратизації (у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), з дня опублікування цього Закону до завершення виконання

Суд зазначає, що такий мораторій діє на відчуження у будь-який спосіб зазначених гуртожитків як об`єктів нерухомого майна, житлових комплексів та/або їх частин, їх окремих будівель, споруд, жилих та нежилих приміщень та іншого майна, а також відповідних земельних ділянок та їх прибудинкових територій на користь фізичних чи юридичних осіб приватного права.

Органам місцевого самоврядування під час дії зазначеного мораторію встановлено вжити заходів до видачі власниками гуртожитків ордерів усім мешканцям гуртожитків, яких на визначених цим Законом правових підставах було вселено в гуртожиток і які фактично проживають у гуртожитку більше п`яти років, які не отримали ордери (або у яких ордери було вилучено) з незалежних від них причин.

Наведене свідчить про те, що Прикінцевими положеннями Закону передбачена можливість для видачі ордерів громадянам, які прожили у гуртожитку більше п`яти років, за відсутності у них спеціального ордеру.

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 позивач зареєстрований в Гуртожитку (постійно) з 27.03.2008 року, а положеннями ст. 128 Житлового кодексу (в редакції на 27.03.2008) року та п. 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.2020 року за № 208 (в редакції на 27.03.2008 року), взагалі не передбачалась видача копії спільного рішення адміністрації підприємства з профспілковим комітетом особі, яка вселяється до гуртожитку.

При цьому в Додатку до вказаного Положення встановлена форма спеціального ордеру, в якому передбачена вказівка щодо необхідності здачі ордеру до житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності завідуючому (директору) гуртожитком підприємства, установи, організації, при вселенні особи до гуртожитку.

Таким чином станом на 27.03.2008 року на законодавчому рівні було встановлений такий порядок вселення до гуртожитку, який не передбачав зберігання позивачем документів, на які посилається відповідач у листі від 11.06.2020 року за №3151/020201-40/14/20.

На адвокатський запит від 25.02.2020 року від Арбітражним керуючим ОСОБА_4 надійно відповідь від 21.04.2020 року про те, що ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. При цьому, запитаних документів щодо вселення позивача до гуртожитку в її розпорядженні не має.

На адвокатський запит від 24.02.2020 року відповідач надав інформацію від 14.04.2020 року за №2083/020201-40/14/20 про те, що не володіє документами, які містять перелік осіб, які на момент передачі гуртожитку від ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, мали право на проживання у вищезазначеному гуртожитку.

В свою чергу, згідно витягу протоколу від 17.08.2016 року за №15 (а.с.19) громадською комісією з житлових питань при виконкомі Миколаївської міської ради було прийнято рішення про надання ОСОБА_1 ордера на ліжко-місце в кімнаті №68 Гуртожитку.

Таким чином, суд приходить до того, що ще в 2016 році відповідач визнав, що позивач був вселений до Гуртожитку за наявності правових підстав, визначених Законом.

Відповідно до п 11-2 ст. З Закону громадяни, які на правових підставах вселені в гуртожиток та фактично проживають у ньому на умовах надання їм ліжко-місця, набувають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитку відповідно до цього Закону після їх розселення в окремі жилі приміщення в гуртожитку. У разі надання місцевою радою згоди на приватизацію жилих і нежилих приміщень у гуртожитку (або його частин), в якому жилі приміщення (або їх частини) використовуються для проживання громадян на умовах надання ліжко-місця, такі жилі приміщення можуть бути приватизовані лише після розселення громадян, які в них проживають на умовах надання ліжко-місця, в окремі жилі приміщення.

Як вже зазначалось, 14.07.2017 року Миколаївською міською радою прийнято рішення за № 22/20 «Про надання дозволу на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку по АДРЕСА_1 , згідно якого житлові приміщення Гуртожитку підлягають приватизації.

01.04.2016 року позивач уклав договір з Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Бриз» про надання послуг на утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с. 20), згідно якого він сплачує комунальні послуги на утримання житлового приміщення - кімнати №68 у Гуртожитку.

Актом №7 від 02.05.2018 року про проживання, складеного та підписаного представниками Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» та комендантом Гуртожитку, встановлено, що в кімнаті АДРЕСА_4 фактично проживає позивач.

Згідно листа Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» від 12.03.2020 року договір з Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Бриз» про надання послуг на утримання будинків і споруд та прибудинкової території щодо житлового приміщення - кімнати №68 у Гуртожитку пролонгований з позивачем та з іншими споживачами не укладався.

Зі змісту наданої відповідачем інформації від 14.04.2020 року за №2083/020201-40/14/20 ордер на кімнату № НОМЕР_2 в Гуртожитку іншим особам не видавався, а кімната не приватизувалась.

Проте, наведені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 на передбачених Законом підставах був вселений до гуртожитку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та проживав в ньому більше п`яти років на умовах надання йому ліжко-місця, але з 01.04.2016 року був вселений до окремої житлової кімнати №68, де до даного часу проживає.

Факт проживання позивача в спірній кімнаті АДРЕСА_1 підтверджується також документи надані на виконання ухвали суду від 06.10.2020р. ЖКП ММР «Бриз».

Акт від 23.10.2020р. «про проживання» виданий ЖКП ММР «Бриз» підтверджує, що ОСОБА_1 фактично проживає один в кімнаті № НОМЕР_2 відповідно гуртожитку з 2005 року по теперішній час (тобто станом на 23.10.2020р.) та сплачував комунальні послуги за проживання в кімнаті до 01.08.2020р., а з 01.08.2020р. у нього виникла заборгованість в розмірі 632,56грн.

Проте, надане 27.10.2020р. представником позивача до справи клопотання про розгляд справи за його відсутності разом з документами, свідчить про сплату ОСОБА_1 боргу за комунальні послуги за проживання в кімнаті № НОМЕР_2 у відповідному гуртожитку.

Отже, наведені вище обставини та матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 на передбачених Законом підставах був вселений до гуртожитку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та проживав в ньому більше п`яти років на умовах надання йому ліжко-місця, але з 01.04.2016 року був вселений до окремої житлової кімнати №68, де до даного часу проживає, а тому має право на одержання спеціального ордеру на вказане житлове приміщення.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку зобов`язати відповідача

видати ОСОБА_1 спеціальний ордер на жилу площу у кімнаті АДРЕСА_1 .

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати по справі розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 9, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, що полягає у невидачі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) спеціального ордеру на жилу площу в кімнаті АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати Виконавчий комітет Миколаївської міської ради () видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) спеціальний ордеру на жилу площу в кімнаті АДРЕСА_1 .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн., сплачений квитанцією від 24.07.2020р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов