Справа № 340/3969/20
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/3969/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ;адреса: АДРЕСА_1 )

до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009)

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач) щодо зниження розміру перерахованої у квітні 2018 року пенсії ОСОБА_1 з 82 до 70 процентів грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно перерахувати та щомісячно виплачувати, починаючи з 01 червня 2016 року пенсію ОСОБА_1 із розрахунку 82% його грошового забезпечення згідно з довідкою Ліквідаційної комісії УМВС України у Кіровоградській області від 21 березня 2018 року, а також виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку із перерахунком, однією загальною сумою у повному обсязі у плановий виплатний період із урахуванням раніше виплачених сум без відстрочення та нарахувати і виплатити у відповідності до частини другої статті 55 Закону №2262-ХІІ компенсацію втрати частини доходів.

Принагідно позивач просить суд у відповідності до статті 382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з у 2005 році йому призначена пенсія за вислугою років у розмірі 82% від грошового забезпечення. Однак, керуючись постановами Кабінету Міністрів України №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", у січні 2018 року відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення, одночасно зменшив розмір пенсії ОСОБА_1 з 82% до 72% грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року відкрите провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.28).

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, пославшись, зокрема, на статтю 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (а.с.32-36). Крім того, відповідач наполягає на пропущенні позивачем строку звернення до адміністративного суду та застосуванні відповідних правових наслідків - залишенню позову без розгляду. Однак, такі доводи судом відхилені як юридично помилкові - суд вважає, що у даному випадку право позивача на звернення до суду не обмежене будь-яким строком в силу приписів частини третьої статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 2002 року №2262-ХІІ.

У цьому контексті суд вважає за необхідне звернутися також до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 815/460/18, за якою адміністратиний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Відповідь на відзив, подана позивачем, не розглядається судом як заява по суті справи на підставі частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області як пенсіонер Міністерства внутрішніх справ України та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.12-15).

Відповідно до наявного у пенсійній справі позивача висновку про призначення пенсії за вислугу років, вислуга ОСОБА_1 у пільговому вирахуванні складає 29 років, 5 місяців та 2 дні, що обумовило призначення йому у 2005 році пенсії за вислугу років у розмірі 82% грошового забезпечення відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення такої пенсії).

У зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців Ліквідаційною комісією УМВС України в Кіровоградській області з метою перерахунку пенсії позивача складена та направлена до ГУ ПФУ в Кіровоградскій області довідка від 21 березня 2018 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, за нормами, чинними за січень 2016 року. Згідно з цією довідкою розмір грошового забезпечення за посадою, яку позивач займав на день звільнення, становить 9368,44 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, на виконання вимог Постанови КМУ №103 від 21 лютого 2018 року та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, наданої ліквідаційною комісією УМВС України в Кіровоградській області 23 березня 2018 року, у квітні 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 2016 року. При цьому основний розмір пенсії обчислено з 70% сум грошового забезпечення.

11 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Кіровоградській області із заявою про проведення перерахунку його пенсії, виходячи з 82% грошового забезпечення (а.с.18).

Листом №1100-0315-8/27874 від 16 вересня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовило позивачеві у такому перерахунку, посилаючись на те, що наразі, згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Тому, зважаючи на заборону зворотньої дії закону в часі, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови КМУ №103 у відповідача не було правових підстав для обрахунку пенсії з 82% грошового забезпечення (а.с.17).

Вказані обставини передували зверненню позивача до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо зменшення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років з 82% до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Дана справа є типовою та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 240/5401/18, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

Відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09. квітня 1992 року (далі Закон № 2262-ХІІ), у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» ( 1763-15 ) (пункт «в» статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

08 липня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».

27 березня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, пункту 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постанова Кабінету Міністрів України №704 набрала чинності з 01 березня 2018 року.

21 лютого 2018 року Уряд України прийняв постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідно до пункту 1 якої (чинного на час здійснення перерахунку пенсії) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб`до 01 березня 2018 року(крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

13 лютого 2008 року Постановою Кабінету Міністрів України №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №45), відповідно до пункту 3 якого (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

Пунктом 4 Порядку №45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Аналіз вищенаведених норм права вказує, що стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 - визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку. Внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка не зазнала змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII.

Як встановлено судом, позивач, маючи 29 років, 5 місяців та 2 дні вислуги, набув права на пенсію за вислугу років у розмірі 82% грошового забезпечення. На момент призначення такої пенсії позивачу (травень 2005 року) норма частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Відтак, при здійсненні перерахунку позивачу пенсії, призначеної з 2005 року, у відповідача, були відсутні правові підстави для обмеження її розміру 70% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року.

З огляду на наведені вище висновки щодо способу застосування релевантних норм права до спірних правовідносин, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2016 року.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права ОСОБА_1 має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. У даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи з 82% сум грошового забезпечення, з 01 січня 2016 року та здійснити виплату такої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Водночас, позовна вимога ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача провести виплату перерахованої пенсії однією загальною сумою у повному обсязі у плановий виплатний період без відстрочення не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В силу частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частинами другою, третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, частиною першою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

У даному випадку спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, є виплата належних позивачу сум у повному обсязі; інший спосіб виконання в спірних правовідносинах нормативно не визначений.

Суд зауважує, що ні приписами статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ні постановою КМУ №649 від 22.08.2018 року, за наявності вини пенсійного органу, не встановлено спосіб виплати належних позивачу сум частинами, періодичністю проведення платежів тощо, а також не обмежене право позивача на виплату належної йому суми одним платежем.

Окрім того, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 р. по справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", у зв`язку з чим взагалі відсутні підстави для будь-якого застосування зазначеної постанови та розстрочення (відстрочення) виплат перерахованої пенсії.

При ухваленні судом рішення, суд зобов`язує відповідача здійснити позивачу виплату належних сум пенсії, та у разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З тих самих міркувань суд утримується від встановлення заходів судового контролю, про які просить позивач.

Натомість, керуючись частиною шостою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне визначити відповідачу розумний строк виконання рішення суду у цій частині - не пізніше 2 місяців з дня набрання ним законної сили.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити у відповідності до частини другої статті 55 Закону №2262-ХІІ компенсацію втрати частини доходів, суд зазначає таке.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (далі по - Закон України № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону України №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону України №2050-III).

Статтею 3 Закону України №2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону України №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону України №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року по справі № 134/89/16-а, від 10 лютого 2020 року по справі № 134/87/16-а, від 05 березня 2020 року по справі №140/1547/19.

Таким чином, нарахування та виплата суми пенсії ставить первинною подією щодо компенсації втрати частини пенсії, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми пенсії.

Суд зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що після і за результатом нарахування та виплати основної суми пенсії відповідачем не буде нараховано та виплачено позивачеві компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасну виплату пенсії з 01 січня 2016 року.

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні відповідних позовних вимог.

Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 840,80 грн) належить розподілити відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України, присудивши позивачеві 561,00 грн. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зниження розміру перерахованої у квітні 2018 року пенсії ОСОБА_1 з 82 до 70 відсотків грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області від 21 березня 2018 року, виходячи з 82% сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року, та здійснити виплату такої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум у строк не пізніше 2 місяців з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату судового збору в сумі 561,00 грн. (п`ятсот шістдесят одна гривня нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ().

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук