Справа № 400/2403/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 січня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2403/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевчук О.А.

суддів: Бойка А.В. , Федусика А.Г.

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 р. по справі № 400/2403/20 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 р. позов задоволено.

На зазначене рішення суду Миколаївський зональний відділ військової служби правопорядку подав апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року зазначена апеляційна скарга залишена без руху та було надано апелянту десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, а саме: надання документу про доплату судового збору у розмірі 2681,21; заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення. Роз`яснено Миколаївському зональному відділу військової служби правопорядку, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору, відповідно до ст.169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику, а у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги в частині пропуску строку на подання апеляційної скарги у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

В ухвалі було зазначено, що як вбачається з позовної заяви, вона містить вимогу майнового характеру.

Отже, Миколаївському зональному відділу військової служби правопорядку необхідно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 3943,21 грн., відповідно до платіжного доручення № 867 від 07.12.2020 р., наданого до апеляційної скарги, як доказ сплати судового збору, апелянтом сплачено 1262,00 грн. Отже, Миколаївським зональним відділом військової служби правопорядку недоплачено 2681,21 грн.

Також було зазначено, що як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ухвалено у письмовому провадженні 30 жовтня 2020 року (а.с. 53-61).

Апеляційну скаргу разом з додатками подано до суду першої інстанції 11.12.2020 р., тобто з пропуском встановленого статтею 295 КАС України тридцятиденного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а саме з дня складення повного судового рішення.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржуване рішення надійшло до Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку 12.11.2020 р., на підтвердження чого до апеляційної скарги додано копію рішення з вхідним номером.

Заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянтом не надано.

Однак, колегія суддів зазначає, що копія рішення суду першої інстанції з вхідним номером не є доказом дати отримання оскаржуваного рішення, таким доказом є копія конверту в якому надійшло оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 522/13231/17.

Таким чином, для поновлення судом строку на апеляційне оскарження, апелянт повинен порушити питання про його поновлення та вказати поважні підстави, які унеможливили подати апеляційну скаргу вчасно.

Копію вищезазначеної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Миколаївський зональний відділ військової служби правопорядку отримав електронною поштою 04.01.2021 року (а.с. 103).

31 грудня 2020 р. від Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку до суду надійшла заява, в якій апелянт вказує, що позовна заява в даній справі є немайнового характеру, а тому за подання апеляційної скарги сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1261,20 грн., який було сплачено при поданні апеляційної скарги. З огляду на зазначене та з метою подальшої своєчасної сплати судового збору Миколаївський зональний відділ військової служби правопорядку просив уточнити розрахунок суми судового збору за подання апеляційної скарги.

З цього приводу суд зазначає, як вбачається з матеріалів справи 22 червня 2020 року до Миколаївського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 подав позовну заяву, в якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 26.07.2017 року);

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 26.07.2017) за період з 26.07.2017 року (день звільнення з військової служби) по день фактичного розрахунку - 27 травня 2020 року у розмірі 262880,40 грн. (двісті шістдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят гривень 40 копійок).

Критерієм визначення спору як майнового є характер вимоги, безпосереднім наслідком якої є зміна складу майна позивача.

Як зазначено вище, позивач, крім іншого, просить в позові зобов`язати Миколаївський зональний відділ військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 262880,40 грн., безпосереднім наслідком такої вимоги є зміна складу майна позивача, а тому суд дійшов висновку, що позовна заява містить вимогу майнового характеру.

Враховуючи викладене, сума 262880,40 грн грн. є ціною позову, з якої має бути обрахований належний до сплати судовий збір, в тому числі й за подання апеляційної скарги.

Належною сумою судового збору, відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" за подання Миколаївським зональним відділом військової служби правопорядку апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції є 3943,21 грн. (262880,40х1%х150%).

Апелянтом, відповідно до платіжного доручення сплачено 1262,00 грн., отже Миколаївським зональним відділом військової служби правопорядку недоплачено судовий збір у розмірі 2681,21 грн., про що і було зазначено в ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 р. про залишення апеляційної скарги без руху.

14 січня 2021 року від Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку до суду надійшло клопотання про поновлення процесуального строку, в якому апелянт просить поновити строк подання апеляційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 р., про що повідомити Миколаївський зональний відділ Військової служби правопорядку; днем вручення ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020 по справі № 400/2403/20 про залишення апеляційної скарги Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку без руху вважати 04.01.2021 р. Зазначене клопотання обгрунтовано тим, що неможливість своєчасного подання апеляційної скарги зумовлена обмеженнями, впровадженими окремим дорученням начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 20.08.2020 р. № 20090С. У зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням рішень Державної комісії техногенно-екологічної безпеки надзвичайних ситуацій і Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів», а також окремого доручення начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 20.08.2020 № 20090С, в якому. крім іншого, зазначено забезпечити дотримування особовим складом, з підтвердженим випадком захворювання СОVID-19 встановлених термінів самоізоляції, обсервації-14 діб, не допускати випадків передчасного виходу осіб, які були в контакті з лабораторно підтвердженим випадком захворювання на СОVID-19 на робочі місця.

Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Держава має дотримуватися принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Виходячи з принципу "належного урядування", державні органи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі при оскарженні судових рішень у судовому порядку. Будь-які зволікання зі сплатою судового збору у строк, встановлений законодавцем для оскарження судового рішення через несплату судового збору вже саме по собі є порушенням принципу "належного урядування", про який наголошує ЄСПЛ у своїх рішеннях.

Крім того, пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, у тому числі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Як було зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ухвалено у письмовому провадженні 30 жовтня 2020 року (а.с. 53-61).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції апелянт отрима 10.11.2020 р. (а.с.64).

Апеляційну скаргу разом з додатками подано до суду першої інстанції 11.12.2020 р., тобто з пропуском встановленого статтею 295 КАС України тридцятиденного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а саме з дня складення повного судового рішення.

Посилання апелянта на окреме доручення начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 20.08.2020 р. № 20090С, як на підставу для поновлення строку є безпідставним, оскільки окремим дорученням встановлено обмеження на період дії адаптивного карантину до 31 серпня 2020 року, а апелянту необхідно було обгрунтувати причини пропуску строку на подання апеляційної скарги після 30 листопада 2020 року.

Отже, наведені обставини свідчать про невжиття скаржником невідкладних заходів щодо подання належним чином оформленої апеляційної скарги.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 у справі "Устименко проти України" зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі "Лелас проти Хорватії", відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що клопотання Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлепних статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.299 КАС України у разі якщо скаржником у строк, визначений судом, не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Згідно з ч.3 ст. 299 КАС України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Як зазначено вище, строк на усунення недоліків апеляційної скарги було надано апелянту десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, таким чином останнім днем усунення недоліків є 14.01.2021 р.

Станом на 25 січня 2021 року Миколаївський зональний відділ військової служби правопорядку не виконав вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 р., а тому є підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 3, 243, 248, 250, 299, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 р.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Шевчук О.А.
Судді Бойко А.В. Федусик А.Г.