Справа № 460/7751/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2021 року м. Рівне №460/7751/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправною бездіяльність відповідача, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсію за віком відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення з 26 квітня 1986 року по 06 серпня 1996 року, починаючи з 02 вересня 2020 року протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення з 26 квітня 1986 року по 06 серпня 1996 року , починаючи з 02 вересня 2020 року .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Вважає протиправною бездіяльність відповідача в частині не призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Наголосила, що нею подано всі необхідні документи для призначення вказаної пенсії. Зазначає, що така відмова є протиправною, та незаконною, оскільки вона з моменту аварії на ЧАЕС по 06.08.1996 проживала на території радіоактивного забруднення. З огляду на наведене, позивач просила суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі(а.с.1-5).

Ухвалою суду від 23.10.2020 прийнято дану позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено про розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що позивач немає права на призначення пенсії, оскільки період проживання та роботи в зоні гарантованого добровільного відселення з 19.10.1986 по 01.12.1986 та з 30.06.1987 по 19.02.1990 складає 2 роки 9 місяців 1 день. Відповідно до записів трудової книжки позивач працювала з 24.03.1986 по 18.10.1986 в Глобинському цукрокомбінаті Полтавської області - не відноситься до радіоактивно забрудненої зони. Отже, відомості про роботу у Полтавській області суперечать відомостям про проживання на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а саме з моменту аварії на ЧАЕС по 18.10.1986. З підстав наведених у відзиві, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю(а.с.41-43).

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 * є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с.12).

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач працювала з 24.03.1986 по 18.10.1986 у в Глобинському цукрокомбінаті Полтавської області - не відноситься до радіоактивно забрудненої зони; з 30.06.1987 по 03.11.1992 в колгоспі ім. Горького с. Любахи Володимирецьког району - зона гарантованого добровільного відселення(а.с.18-31).

Натомість, копією довідки від 06.11.2019 № 955 Любахівської сільської ради підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована і проживала в селі Любахи Володимирецького району Рівненської області з 17.03.1966 по 01.12.1986 та з 01.09.1987 по 19.02.1990. Підстава: погосподарська книга № 2 за 1986-1990 рр., об`єкт господарського обліку № НОМЕР_4(а.с.32).

02.09.2020 ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії, із зниженням пенсійного віку, згідно із ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(а.с.13).

Листом від 14.09.2020 за № 1700-0301-8/27810 відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Зі змісту вказаного рішення вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком згідно з статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за заявою від 02.09.2020 з наступних підстав. Право на пенсію із зниженням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), зокрема особи, які постійно проживали чи постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше трьох років. Таким особам пенсійний вік зменшується на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання (роботи), але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або йно працювали у зазначеній зоні у період з моменту аварії по 31 липня 1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач працювала з 24.03.1986 по 18.10.1986 у в Глобинському цукрокомбінаті Полтавської області - не відноситься до радіоактивно забрудненої зони; з 30.06.1987 по 03.11.1992 в колгоспі ім. Горького с. Любахи. Копією довідки від 06.11.2019 № 955 Любахівської сільської ради підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована і проживала в селі Любахи Володимирецького району Рівненської області з 17.03.1966 по 01.12.1986 та з 01.09.1987 по 19.02.1990. Таким чином, факт постійного проживання на території гарантованого добровільного відселення становить 2 роки 9 місяців 1 день (з 19.10.1986 по 01.12.1986 та з 30.06.1987 по 19.02.1990). А тому відсутні підстави для призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(а.с.14-15).

Не погоджуючись з діяннями відповідача в частині не призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон України №1058-ІV від 09.03.2003) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 13 Перехідних положень Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Тобто, вказаними нормами надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України №1058-ІV від 09.03.2003 або спеціальним Законом України №796-XII від 28.02.1991.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон України №796-XII від 28.02.1991 ).

Згідно із ст.55 Закону України №796-XII від 28.02.1991, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" , за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991 передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина (3 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ч. 2 ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991 - є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні гарантованого добровільного відселення в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 3 роки.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 року у справі №205/4589/16-а, та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суду слід зазначити, що вимогу щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01 січня 1993 року, необхідно пов`язувати з моментом аварії, а саме вказаний період проживання слід обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони гарантованого добровільного відселення, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на ЧАЕС.

Підпунктом 5 п. 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) зазначено, документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач працювала з 24.03.1986 по 18.10.1986 у в Глобинському цукрокомбінаті Полтавської області - не відноситься до радіоактивно забрудненої зони; з 30.06.1987 по 03.11.1992 в колгоспі ім. Горького с. Любахи Володимирецьког району - зона гарантованого добровільного відселення.

Натомість, копією довідки від 06.11.2019 № 955 Любахівської сільської ради підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована і проживала в селі Любахи Володимирецького району Рівненської області з 17.03.1966 по 01.12.1986 та з 01.09.1987 по 19.02.1990. Підстава: погосподарська книга № 2 за 1986-1990 рр., об`єкт господарського обліку № НОМЕР_4.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", село Любахи Володимирецького району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Посилання відповідача на обставини, щодо факту роботи ОСОБА_1 у спірний період поза межами зони гарантованого добровільного відселення, як на підтвердження фактичного не проживання позивача в селі Любахи Володимирецького району Рівненської області у період з 24.03.1986 по 18.10.1986 (робота у Глобинському цукрокомбінаті Полтавської області), суд оцінює критично та відхиляє з огляду на те, що відповідно до Порядку №22-1 для підтвердження періоду проживання на територіях радіоактивного забруднення приймаються виключно довідки, видані органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відтак, трудова книжка не відноситься до документів, які можуть підтверджувати період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні гарантованого добровільного відселення або поза її межами.

Таким чином, суд вважає, що дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено відповідною довідкою органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

При цьому, довідка Любахівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 06.11.2019 № 995 про період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення видана на підставі погосподарських книг, об`єктів погосподарського обліку.

Таким чином, твердження відповідача щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 24.03.1986 по 18.10.1986 поза межами зони гарантованого добровільного відселення, не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення у вказаний період.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до дослідженої судом довідки Любахівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 06.11.2019 № 995, підтверджується факт проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення в період з 26.04.1986 по 01.12.1986 та з 01.09.1987 по 19.02.1990, що становить 3 роки та 23 дні.

Суд вважає безпідставними доводи позивача, наведені в позові, що наявності в неї додатково факту постійної роботи в зоні гарантованого добровільного відселення.

Так, досліджена судом копія трудової книжки свідчить виключно про наявність у позивача трудових відносин в період з 30.06.1987 по 03.11.1992 у колгоспі ім. Горького с. Любахи. Крім того, довідкою Любахівської сільської ради частково підтверджено період роботи та проживання з 01.09.1987 по 19.02.1990 на території с. Любахи.

Більше того, заявлений позивачем період з 04.11.1992 по 06.08.1996, не підтверджений жодними документами, (в тому числі і відомостями з трудової книжки) та не містять жодної інформації щодо постійної роботи чи проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення (13-14).

Таким чином, суду надано лише докази того, що позивач станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення постійно проживав або постійно працював 3 роки та 23 дні.

Наявність лише факту проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення в період з 26.04.1986 по 01.12.1986 та з 01.09.1987 по 19.02.1990, що сумарно становить 3 роки та 23 днів, не надає право позивачу на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років як особі, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії та досягнула 54 річного віку.

Відсутність таких даних виключає наявність підстав у суду зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років як особі, що постійно проживала на території радіоактивного забруднення з 26.04.1986 по 06.08.1996.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат, - відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ) про визнання протиправною бездіяльність відповідача, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 25 січня 2021 року.

Суддя Д.П. Зозуля