Справа № 140/16932/20
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року ЛуцькСправа № 140/16932/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменко Дениса Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменко Дениса Олеговича (далі - приватний виконавець Єфіменко Д. О.) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63468708 від 03.11.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова винесена всупереч приписам вимог, передбачених частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки місцем його реєстрації та постійного проживання є АДРЕСА_1 , на яке не розповсюджується компетенція приватного виконавця виконавчого округу міста Києва щодо прийняття до виконання виконавчого документу. Вказує, що за адресою АДРЕСА_2 , ніколи не проживав та будь-якого майна на території міста Києва не має.

На підставі наведеного просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 було відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позов від 20.01.2021 відповідач зазначив, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу, як це визначено частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, відповідно до частини другої статті 24 цього Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника, а відтак просить відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання позивач та його представник не прибули, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист.

Згідно частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що 03.11.2020 відповідачем на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І. В. № 10466 від 26.10.2020 було винесено постанову ВП № 63468708 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості в розмірі 17 130 грн.

Крім того, з доданої до позовної заяви копії паспорту позивача та довідки відділу «Центру надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Шацької селищної ради від 07.12.2020 року №1254 слідує, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання АДРЕСА_4 .

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Місце виконання рішення, згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначається виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

У свою чергу, відповідно до ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача та фактичним місцем проживання є Волинська область, що не оспорюється відповідачем.

Разом з тим, спірна постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфименком Д. О.

Як встановлено судом, при винесенні оскаржуваної постанови приватний виконавець в т.ч. виходив з того, що позивач є власником карткового рахунку, відкритого в АТ «КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно зі ст.179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з п.п. 6.1, 6.2 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам). Особи, визначені в п. 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки у будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки (п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

За приписами пп. 7.1.4 п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Згідно з пп.7.1.5 п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Отже, проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд приходить до висновку, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України.

Зі змісту заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» про примусове виконання виконавчого напису, направленої приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д. О., вбачається, що стягувач просив приватного виконавця відкрити виконавче провадження в тому числі і за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника.

Згідно заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» про примусове виконання рішення вбачається, що у ОСОБА_1 є рахунок у валюті гривня, відкритий в АТ «КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Разом з тим, суд зазначає, що заява стягувача не є належним доказом наявності грошових коштів боржника на рахунку, відкритому в АТ «КБ «Приватбанк», оскільки така підтверджує наявність лише відкритого рахунку, а не коштів на ньому.

У матеріалах виконавчого провадження, які були надані відповідачем до суду в якості доказової бази, відсутні документи, що підтверджують наявність коштів на картковому рахунку позивача.

Подані приватному виконавцеві документи не свідчать про перебування у володінні боржника майна, зокрема грошових коштів у м. Київ, які обліковуються на банківському рахунку, відкритому на ім`я позивача, що давало б право приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д. О. відкривати виконавче провадження за виконавчим документом, по яких боржником виступає позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність підстав для відкриття виконавчого провадження ВП № 63468708, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Посилання на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 10.09.2018 по справі № 905/3542/15 є помилковим, оскільки вказана постанова прийнята за інших фактичних обставин. При цьому, у цій постанові надана оцінка правовідносинам щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках боржника, а не щодо відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням карткового рахунку боржника за відсутності доказів про наявність на цьому рахунку грошових коштів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Аналогічна правова викладена в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020 року в справі №300/1832/20, від 19.10.2020 року в справі №460/3851/20 та Верховним Судом в постановах від 08.04.2020 по справі № 804/6996/17, від 30.04.2020 по справі № 580/3311/19, які є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн., сплачений згідно з квитанцією від 05.01.2021.

Керуючись статтями 242, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменко Дениса Олеговича про відкриття виконавчого провадження ВП №63468708 від 03.11.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменко Дениса Олеговича судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович (04073, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 172, офіс 65, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич