Справа № 638/5102/20
Суддя: Аркатова К. В.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/5102/20
Провадження № 2-а/638/56/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

секретаря Рижикової В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 2 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Лабунського Артема Ігоровича, Управління патрульної поліції Департаменту патрульної у справі про адміністративне правопорушення,

Установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора роти № 6 батальйону № 2 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Лабунського Артема Ігоровича щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП; скасувати постанову серії ЕАК № 2338267 від 03.04.2020 року за ч.2 ст.122 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., провадження у справі закрити.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.04.2020 року о 15:45 год. у пгт. Пісочин, він керуючи автомобілем Nissan Rogue, держаний номерний знак НОМЕР_1 , зупинений інспектором патрульної поліції, який повідоми про порушення п.8.7.3е Правил дорожнього руху України, а саме проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора. Однак, таке твердження відповідача не відповідало дійсності. На підтвердження звинувачень інспектор поліції надав відеозапис, де містився автомобіль схожий на той, що перебував під його керуванням, при цьому у час зазначений в постанові він фізично не перебував на місці подій, оскільки в цей час тільки виїжджав з дому. На його заперечення інспектор поліції не відреагував та склав оскаржувану постанову. Вважає постанову про притягнення до відповідальності протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідачі інспектор роти № 6 батальйону № 2 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Лабунський А.І., Управління патрульної поліції Департаменту патрульної у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

03.04.2020 року інспектором роти № 6 батальйону № 2 УПП в м. Харкові лейтенантом поліції Лабунським А.І. складено постанову серії ЕАК № 2338267 у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 ..

Згідно даної постанови на позивача накладеного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за те, що останній 03.04.2020 року близько 14 год 46 хв. в смт. Пісочин, по вул. Полтавське шосе проїхав перехрестя з вилицею Заводська на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим здійснив порушення вимоги п.8.7.3г ПДР України.

При оцінці правомірності дій відповідача, суд враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п.8.7.3г ПДР відповідачем не надано до матеріалів справи відеозапис, на який інспектор посилався на місці зупинки транспортного засобу позивача.

Разом з тим, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд наголошує про наявність процесуального обов`язку відповідачів, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки унеможливлює врахування судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, наданих відповідачем відеозаписів в якості доказу.

Інших доказів вчинення позивачем порушення п.8.7.3г ПДР, крім оскаржуваної постанови (пояснень водія, показань свідків тощо), відповідачем до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вчинення ОСОБА_1 порушення п.8.7.3г ПДР України не підтверджено належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії ЕАК №2338267 від 03.04.2020 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 05.03.2020 по справі № 607/7987/17, від 19.02.2020 по справі № 524/1284/17, від 02.12.2019 по справі 766/16904/16-а, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 24.01.2019 по справі № 428/2769/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дії інспектора роти № 6 батальйону № 2 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Лабунського Артема Ігоровича щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що посадова особа органів Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі їх виявлення.

В свою чергу, у випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності факту скоєння особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку.

Самі по собі дії інспектора при складанні постанови про правопорушення, яку було скасовано у судовому порядку за недоведеністю вини не можна вважати неправомірними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 № по справі 463/1352/16-а.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст.ст. 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора роти № 6 батальйону № 2 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Лабунського Артема Ігоровича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А), Управління патрульної поліції Департаменту патрульної (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Постанову серії ЕАК № 2338267 від 03.04.2020 року, ухвалену інспектором роти № 6 батальйону № 2 УПП в м. Харкові лейтенантом поліції Лабунським Артемом Ігоровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Головуючий: