Справа № 160/15062/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
16.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду шляхом подання адміністративного позову через систему «Електронний суд» до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови в призначенні пенсії за віком та скасувати лист-відмову від 01.11.2019 № 243/03.7-22 за підписом заступника начальника відділу Чернявської Н.В.;
- зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі зарахувати до загального страхового стажу безпідставно та необґрунтовано невраховані періоди - з 03.06.1977 по 14.03.1979 та з 30.09.2018 по 01.08.2019 роки;
- зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі призначити пенсію за віком з дня подання заяви за встановленою формою з повним пакетом необхідних документів, тобто з 02.08.2019 року, та у порядку статті 382 КАС подати до суду звіт про виконання;
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.08.2019 вона звернулась до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі за призначенням пенсії за віком (вік виходу на пенсію 58 років і 6 місяців, рік виходу на пенсію -2018, необхідний стаж-25 років).
Протягом тримісячного терміну ОСОБА_1 надала до Пенсійного органу додатковий документ - оригінал довідки з державного архіву Дніпропетровської області № Ш -93-2019 від 01.10.2019
Проте позивачу в задоволенні її заяви відмовлено на підставі недостатності загального страхового стажу (нараховано 23 роки 06 місяців 11 днів).
На думку позивача, при обчисленні страхового стажу необґрунтовано та безпідставно їй не враховані такі періоди:
- навчання на денному відділенні Дніпропетровського державного музичного
училища ім. М. Глінки в період з 01 вересня 1976 року по 14 березня 1979 року (враховано лише період з 01.09.1976 по 02.06.1977);
- догляд за людиною похилого віку ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.08.2018 року по 01.08.2019 (враховано лише період з 30.09.2018 по 01.08.2019).
Позивач вважає що відповідачем порушено її конституційне право на отримання пенсії за віком, у зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні відповідно до ст. 262 КАС України.
Представником відповідача 15.12.2020 року подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи вищевказану позицію відповідач зазначає, що за відсутністю в документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. На підставі довідок від 25.02.2019 № 3 від 03.09.2019 № 43 які видані Дніпропетровською академією музики ім. М. Глінки, до загального стажу враховано період навчання на денному відділенні з 01.09.1976 по 02.06.1977. В архівній довідці від 01.10.2019 № Ш-93-2019, яка видана державним архівом Дніпропетровської області, зазначено про переведення ОСОБА_1 з ІІ на ІІІ курс училища, проте форма навчання не вказана, що слугувало підставою для відмови у заяві про призначення пенсії позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась 02.08.2019 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі за призначенням пенсії за віком.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України від 01.11.2019 № 243/037-22 відповідачу відмовлено в призначенні пенсії. У листі вказано, що в довідці за № Ш-93-2019 від 01.10.2019, яка надана позивачем 08.10.2019 № 4416/51/02-07 не зазначено форму навчання. Період навчання: наказ про переведення № 12 від 13.07.1978, наказ про відрахування № 27 п.1 від 14.03.1979. З метою уточнення, довідку направлено 11.10.2019 до відділу контрольно-перевірочної роботи, та на теперішній час відповіді на отримано. Відповідачем зазначено, що загальний страховий стаж складає 23 роки 06 місяців 11днів.
24.09.2020 року позивач звернулась до відповідача з заявою про оскарження відмови в призначенні пенсії за віком з вимогою вирішити питання по суті справи, а саме зарахувати до загального страхового стажу весь період навчання на денному факультеті - з 01.09.1976 по 14.03.1979, а не лише частину з 01.09.1976 по 02.06.1977
Відповідно довідки наданої Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 05.08.2019 № 174 ОСОБА_1 є одержувачем компенсації за надання соціальних послуг громадянці похилого віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.08.2018 по час надання довідки.
З довідок Державного архіву Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_1 , студентці ІІ курсу диригенсько-хорового відділення, за підсумками зимової екзаменаційної сесії 1977-1978 навчального року призначено стипендію (наказ № 18 від 31.01.1978 року). ОСОБА_1 , студентці ІІІ курсу диригенсько-хорового відділення, призначено стипендію з 01 вересня 1978 року.
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача щодо зарахування до страхового стажу періоди її навчання та догляду за людиною яка досягла 80-річного віку, звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи, які звертаються за призначенням пенсії з 01.01.2019 по 31.12.2020. мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менш, як 26 років.
Право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.
Тобто, з аналізу викладених норм вбачається, що на час звернення позивача до Пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, остання повинна мати страховий стаж 26 років, а не 25 років як зазначає ОСОБА_1 .
Позивач у позові зазначає рік виходу на пенсію 2018, проте звертається до уповноваженого органу з заявою про призначення пенсії 02.08.2019 року з проханням зарахувати її стаж за період до 01.08.2019, що є безпідставним, оскільки страховий стаж розраховуються на момент звернення заявника до територіального відділу Пенсійного фонду України.
Так, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком остання досягла необхідного пенсійного віку 58 років 6 місяців.
Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон від 09.07.2003 № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
У законодавстві, що діяло раніше до 01.01.2004 року, зокрема у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю та статті 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З наведеного вбачається, що головним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, з якої можливо встановити, що позивач має необхідний стаж .
Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
На підтвердження дійсності навчання у відділенні Дніпропетровського державного музичного училища ім. М. Глінки в період з 01 вересня 1976 року по 14 березня 1979 року ОСОБА_1 надала довідки, з системного аналізу яких встановлено, що позивач 01.09.1976 була зарахована на І курс Дніпропетровського державного музичного училища ім. М. Глінки, на денне відділення, спеціальність «Хорове диригування». У 1977 році ОСОБА_1 була переведена на другий курс денного відділення та в подальшому на ІІІ курс згідно наказу № 121 від 13.07.1978 року.
Проте, позивача ОСОБА_1 відраховано з училища згідно наказу від 14.03.1979. З 01.09.1981 ОСОБА_1 була поновлена на четвертий курс заочного відділення до Дніпропетровського державного музичного училища ім. М. Глінки. ОСОБА_1 була відрахована за недостойну, грубу поведінку для викладачів наказ № 20 від 10.02.1982
Тобто, узагальнюючи наведене, можна зробити висновок, що позивач не закінчила повний навчальний період у навчальному закладі. З наданих довідок підтверджується навчання на І курсі, про що не заперечує відповідач, та ІІ курсі, оскільки позивач також у вказаний начальний період навчалась на денній формі навчання, що підтверджується наданими довідками.
Суд зазначає, що оскільки, будь-які інші дані про зміну форми навчання позивача при переведенні на ІІІ курс відсутні, а тому не має обґрунтованих підстав вважити, що ОСОБА_1 навчались на ІІІ курсі на будь-якій іншій формі, а ніж денна.
З приводу відрахування ОСОБА_1 з ІІІ курсу навчання на підставі наказу від 14.03.1979 суд звертає увагу, що оскільки позивач в подальшому була поновлена на IV курс, тобто наступний курс, суд вважає що ОСОБА_1 закінчила ІІІ курс в розумінні завершення окремого етапу.
Отже, доводи відповідача про відсутність інформації про форму навчання позивача на ІІ та ІІІ курсі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
За таких обставин суд вважає, що така підстава не зарахування спірного стажу як відсутність даних про форму навчання позивача у вищому навчальному закладі не є обґрунтованою, час перебування позивача на навчанні у спірний період підтверджено під час розгляду справи належними та достатніми доказами, а отже, крім зарахованого відповідачем періоду навчання з 01.09.1976 по 02.06.1977 року, період часу з 03.06.1977 по 14.03.1979 року, також має бути зарахований як період навчання у зазначеному учбовому закладі.
З урахуванням заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 неврахований період навчання у вищому навчальному закладі з 03.06.1977 по 14.03.1979, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо зарахування до трудового стажу позивача період догляду за особою похилого віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.09.2018 по 01.08.2019 суд зазначає.
Відповідно до п. «є» ч. 3 ст. 56 «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.
Порядок встановлення часу догляду за інвалідом 1 групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений п. 10 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, а саме зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).
Загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично доглядають за інвалідом 1 групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи одержують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства в Управлінні соціального захисту населення.
Стаж обчислюється на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються відділом персоніфікованого обліку Пенсійного фонду.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2004 року № 558 непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.
При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи та престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення як отримувач компенсації за надання соціальних послуг по догляду за ОСОБА_2 , 1937 р.н., з 17.08.2018 року.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що пенсійним органом було зараховано до страхового стажу період здійснення догляду за ОСОБА_2 з 17.08.2018 по 29.09.2018 року, що підтверджується матеріалами справи, а тому, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 , період догляду за ОСОБА_2 з 30.09.2018 по 01.08.2019, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що пенсійний орган протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів з 03.06.1977 по 14.03.1979 та з 30.09.2018 по 01.08.2019.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд зазначає наступне.
Так частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.
Суд вважає, що в даному випадку підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відсутні, оскільки у суду немає обґрунтованих сумнівів щодо виконання відповідачем рішення у цій справі.
Разом з тим, суд зазначає, що під спором про право необхідно розуміти оскарження до суду дій відповідача з приводу призначення пенсії. У вимозі про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення відсутній спір про право.
Отже, з аналізу вищевикладеного, можна зробити висновок, що клопотання (заяви) з приводу встановлення судового контролю за виконанням рішення не є окремими позовними вимогами, а отже розгляд судом такої заяви не може вплинути на повноваження суду щодо задоволення позову повністю чи частково або відмови в задоволенні позову повністю чи частково в розумінні статті 245 КАС України.
Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Таким чином, зважаючи на приписи ч.2 ст.2 КАС України суд вважає, що відповідач відмовляючи позивачеві у зарахуванні до страхового стажу спірні періоди навчання та період догляду за престарілою особою, що спричинило відмову у призначенні пенсії за віком, діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо.
Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З системного аналізу вказаних норм ст.245 КАС України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.
Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.
Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, враховуючи всі обставини встановлені під час розгляду даної справи, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача невраховані періоди - з 03.06.1977 по 14.03.1979 та з 30.09.2018 по 01.08.2019, та призначити пенсію за віком з 02.08.2019
У відповідності до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 243/03.7-22 від 01.11.2019 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) періоди навчання з 03.06.1977 по 14.03.1979 року на денному відділенні Дніпропетровського державного музичного училища ім. М. Глінки, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) період догляду за ОСОБА_2 , 1937 р.н., з 30.09.2018 по 01.08.2019 року, та призначити пенсію за віком з 02.08.2019 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко