Справа № 500/3366/20
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3366/20

20 січня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Дубовий А.М.,

представника відповідача Мельник О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасувати рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яка полягає у непризначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом прийняття відповідного рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно із статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач зазначає, що ним від відповідача отримано повідомлення №1900-0321-9/4687 від 22.04.2020 р., в якому вказано про відмову в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

Позивач не погоджується з діями відповідача щодо не зарахування йому трудової діяльності до страхового стажу в періоди з 06.09.1982 по 06.10.1982 на Тернопільському комбайновому заводі, з 07.02.1987 по 21.07.1993 в Чортківській філії Бучацького ПОМ, з 09.04.1995 по 25.02.1998 в КПГ «Угринське», з 01.04.2000 по 12.12.2003 в ПАП «Перлина»

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 30.10.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі сторонам клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

11.11.2020 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (арк. справи 42).

Ухвалою суду від 12.11.2020 року суд прийняв рішення проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив у справі судове засідання.

13.11.2020 року, відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що згідно поданих документів на момент звернення за призначенням пенсії загальний стаж позивача, ОСОБА_1 складає 07 років 11 місяців 15 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача, заперечила проти позову з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як встановлено судом та не спростовано сторонами, позивач 04.08.1964 року народження (арк. справи 24), після досягнення пенсійного віку, станом на 12.11.2019 року, звернувся із заявою та про призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, листом від 22.04.2020 року №1900-0321-9/4687 (арк. справи 51-52), повідомило позивача про те, що згідно поданих документів, на момент звернення за призначенням пенсії, його загальний страховий стаж складає 07 років 11 місяців 15 днів, що є меншим за необхідний, з огляду на що, призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у відповідача підстав немає.

Відповідачем вказано, що відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії за віком надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу при призначенні пенсії у 2019 році необхідний страховий стаж повинен становити не менше 21 року.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.04.2020 року №1900-0321-9/4687 слідує, що відповідач до страхового стажу позивача зарахував такі періоди:

з 01.10.1981 р. по 18.08.1982 р. - навчання; з 27.10.1982 р. по 19.11.1984 р. - служба в збройних силах; з 25.04.1985 р. по 31.05.1986 р. - робота в Ульянівському авіаційному промисловому комплексі; з 05.09.1986 р. по 31.12.1986 р. - робота на Чортківському цукровому заводі; з 01.03.2015 р. по 31.07.2015 р. - робота в Республіці Польща; з 01.11.2015 р. по 30.11.2016 р. - робота в Республіці Польща; з 01.02.2017 р. по 31.05.2017 р. - робота в Республіці Польща; з 01.01.2017 р. по 31.07.2018 р. - робота в Республіці Польща; з 01.09.2018 р. по 31.12.2018 р. - робота в Республіці Польща; з 01.03.2019 р. по 30.06.2019 р. - робота в Республіці Польща; з 01.08.2019 р. по 31.08.2019 р. - робота в Республіці Польща.

Разом з тим, відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано такі періоди його роботи:

з 06.09.1982 р. по 06.10.1982 р. в Тернопільському комбайновому заводі, оскільки відтиск печатки, що засвідчує запис про звільнення з роботи не чіткий;

з 07.02.1987 р. по 21.07.1993 р. в Чортківській філії Бучацького ПОМ, оскільки відтиск печатки, що засвідчує запис про звільнення з роботи не чіткий;

з 09.04.1995 р. по 25.02.1998 р. в КПГ «Угринське», оскільки відсутнє документальне підтвердження правомірності видачі довідки № 145 від 07.06.2019 р., виданої Заводською селищною радою за період роботи в КПГ «Угринське»; відсутня інформація про правонаступництво у зв`язку із реорганізацією колгоспу ім. Леніна;

з 01.04.2000 р. по 12.12.2003 р. в ПАП «Перлина», оскільки відсутній запис на прийняття на роботу, також відсутня інформація про нараховану заробітну плату в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

З врахуванням зазначеного, відповідачем не зараховано до загального страхового стажу 13 років 01 місяць 11 днів.

Окрім цього, у згаданому листі відповідач не заперечив проживання позивача в місті Чортків, вказавши що даний факт підтверджує довідка №649 від 15.07.2019 видана комунальним підприємством «Чортківський дім» про місце проживання та реєстрацію з 24.06.1997 по 08.04.2003 та з 08.04.2003 по даний час, а факт роботи в зоні посиленого радіологічного контролю підтверджено згідно із записами трудової книжки з 05.09.1986 по 31.12.1986 в Чортківському цукровому заводі та посвідченням серії НОМЕР_1 (ар. справи 13).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон -1058), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Закон №1058, цей закон набув чинності 01.01.2004 р. До набрання ним чинності відповідні правовідносини регулювались нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В силу статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що до страхового стажу враховуються періоди роботи, виконуваної до 01.01.2004 р. на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статті 49 цього Закон визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком передбачені статтею 26 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, згідно з частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 22-1 при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Системний аналіз норм свідчить, що пенсійне забезпечення осіб є гарантією стабільного та належного життя пенсіонерів. Державою гарантується особливий захист прав та інтересів осіб, які безпосередньо брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або ж постійно проживали чи проживають на території, яка постраждала внаслідок цієї трагедії. Це стосується й пенсійного забезпечення таких осіб. Так, таким особам гарантується право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку. Разом з тим порядок та розміри пенсійних виплат визначаються виключно положеннями чинного законодавства.

З матеріалів справи слідує та не заперечується відповідачем, що до заяви про призначення пенсії за віком позивач додав посвідчення постраждалого від ЧАЕС 4 категорії серії НОМЕР_1 року, що підтверджує те, що він є громадянином (громадянкою), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю

Суд зауважує, що документ, який надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Надання інших документів, що підтверджували б періоди проживання особи на території зони посиленого радіоекологічного контролю чинним законодавством не передбачено.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 11.09.2019 року по справі № 205/8713/16-а, від 25.11.2019 року по справі № 464/4150/17, від 09.01.2020 року по справі № 363/3976/16-а, від 26.03.2020 року по справі № 652/610/16-а, від 18.06.2020 року по справі № 751/2738/17.

За таких обставин, надання позивачем посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи є достатнім для підтвердження факту його постійного проживання на території постраждалої внаслідок Чорнобильської АЕС у спірний період.

Згідно вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (надалі - Інструкція № 162), передбачено (мовою оригіналу) « 2.17. В трудовые книжки по месту работы вносятся отдельной строкой со ссылкой на дату, номер и наименование соответствующих документов следующих документов следующие записи: а) о времени службы всоставе Вооружонных Сил СССР, в органах Комитета государственной безопасности СССР и Министерства внутренних дел СССР, во всех видах охраны, где на проходящих служб распространяется законодательство о труде и государственное социальное страхование с указанием даты призыва (зачисления) и даты увольнения со службы; б) о времени обучения в профессионально-технических и других училищах, на курсах и в школах по повышению квалификации, по переквалификации и подготовке кадров; в) о времени обучения в высших и средних специальных учебных заведениях (включая и время работы в студенческих отрядах, на производственной практике и при выполнении научно-исследовательской хоздоговорной тематики), партийных школах, профдвижения и о времени пребывание в аспирантуре клинической ординатуре, кроме случаев, указанных в п. 2.15 настоящей Инструкции; г) о работе в качестве члена колхоза - в тех случаях, когда действующим законодательством предусмотрен зачет этой работы в общий трудовой стаж рабочих и служащих. Предусмотренные в настоящем пункте записи вносятся в трудовую книжку до занесения сведений о работе на данном предприятии».

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Підпунктом 2.11. пункту 2 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до підпункту 2.12 пункту 2 Інструкції, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Отже, за змістом пунктів 2-3 Порядку №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків, а за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вищевказаного дає підстави вважати, що довідки мають надаватися у разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період, що визначає їх право на пенсію.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в тернопільській області не зараховано до страхового стажу позивача чотири періоди його роботи, а саме:

з 06.09.1982 р. по 06.10.1982 р. в Тернопільському комбайновому заводі, з підстав того, що відтиск печатки у трудовій книжці, що засвідчує запис про звільнення з роботи, не чіткий;

з 07.02.1987 р. по 21.07.1993 р. в Чортківській філії Бучацького ПОМ, з підстав того, що відтиск печатки у трудовій книжці, що засвідчує запис про звільнення з роботи, не чіткий;

з 09.04.1995 р. по 25.02.1998 р. в КПГ «Угринське», з підстав того, що відсутнє документальне підтвердження правомірності видачі довідки № 145 від 07.06.2019 р., виданої Заводською селищною радою за період роботи в КПГ «Угринське»; відсутня інформація про правонаступництво у зв`язку із реорганізацією колгоспу ім. Леніна;

з 01.04.2000 р. по 12.12.2003 р. в ПАП «Перлина», оскільки відсутній запис на прийняття на роботу, також відсутня інформація про нараховану заробітну плату в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Щодо відмови в зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 06.09.1982 по 06.10.1982 на Тернопільському комбайновому заводі та періоду роботи з 07.02.1987 по 21.07.1993 в Чортківській філії Бучацького ПОМ з підстав нечіткого відтиску печатки, що засвідчує запис про звільнення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що відомості про роботу позивача підтверджуються його трудовими книжками, а саме: НОМЕР_2 , яка велась з 31.08.1982 року (арк. справи 14-16) та УКР №2814080, яка велась з 15.06.1996 року (арк. справи 25), з яких слідує (окрім іншого) наступне.

Наказом № 14 від 31.08.1982 року позивач з 06.09.1982 прийнятий на роботу слюсарем механо - збірних робіт 3 розряду цеху № 21.

Відповідно до наказу № 143 від 06.10.1982 р. на підставі пункту 3 статті 36 КЗпП УРСР позивача звільнено з роботи з 06.10.1982 року.

Стосовно періоду роботи позивача з 07.02.1987 по 21.07.1993 в Чортківській філії Бучацького ПОМ, відповідно до записів трудової книжки, наказом від 06.02.1987 року № 51 позивача з 07.02.1987 року прийнято на роботу учнем слюсаря- складальника МСЦ.

02.01.1989 р. Чортківську філію Бучацького ПОМ перейменовано на Чортківську філію Бучацького заводу «Астрон», а 02.01.1990 р. останній перейменовано на Чортківський завод «Іскра».

Згідно із записом в трудовій книжці № 12, наказом № 22 від 19.07.1993 р. позивача звільнено з посади за статтею 38 КЗпП з 21.07.1993 р.

Також, згідно з архівною довідкою № 378 від 20.11.2019 року (арк. справи 18), Чортківською філією Бучацького ПОМ, Чортківською філією Бучацького заводу «Астрон», Чортківським заводом «Іскра» документів на зберігання в Чортківське РКП «Трудових архів» не передано.

Щодо відмови відповідача в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 09.04.1995 р. по 25.02.1998 р., з підстави відсутності документального підтвердження правомірності видачі довідки №145 від 07.06.2019, виданої Заводською селищною радою, то суд зазначає, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 на підставі протоколу № 3 від 01.08.1993 року позивача прийнято на посаду сторожем в КПГ «Угринське», а 04.04.2000 року переведено в ПАП «Перлина» у зв`язку з реорганізацією господарства.

Згідно з пунктом 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі - «Положення № 310»), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пунктом 2 Положення № 310 передбачено, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця відповідно до пункту 13 Положення № 310.

Згідно із пунктом 5 Положення № 310, до трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Відповідно до пункту 6 Положення № 310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

З записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 (арк. справи 25) слідує, що на підставі протоколу № 3 від 01.03.1995 р. позивач прийнятий на роботу сторожем в КПГ «Угринське».

Разом з тим, відповідно до книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області видано довідку № 318 від 25.08.2020 р., згідно з якою позивач по наявних документах працював в КПГ «Угринське» з 09.04.1995 р. по 25.02.1998 р. на посаді сторожа (арк. справи 26).

Окрім того, довідка містить інформацію про вироблений мінімум трудової участі у громадському господарстві, що підтверджується інформацією про трудову участь у громадському господарстві трудової книжки колгоспника.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1. Розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) довідка про заробітну плату надається із зазначенням у ній первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10. Розділу II Порядку № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) надається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою або організацією, де Працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату надаються правонаступниками цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Довідка № 318, видана Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області, на підставі книг обліку трудового стажу та заробітку колгоспників за 1995, 1996,1997, 1998 роки.

Підпунктом 12.3.1. пунктом 12.3 Правил роботи архівних підрозділів органів державної влади, місцевого самоврядування підприємств, установ і організації, затверджених наказом Державного комітету архівів України № 16 від 16.03.2001 р. (далі - Правила № 16) в редакції, що діяла на час ліквідації КПГ «Угринське», порядок передавання й подальшого користування документами установи після її реорганізації або ліквідації передбачається в наказі, іншому розпорядчому акті або рішенні про реорганізацію чи ліквідацію установи.

Підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 Правил № 16 також передбачено, що архівні документи, нагромаджені у процесі документування службових, трудових або інших правовідносин юридичних і фізичних осіб на відповідній території (району, міста) для централізованого тимчасового зберігання передаються до архівних установ, що утворюються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, а інші архівні документи що не належать до Національного архівного фонду передаються трудовим архівам. Якщо трудові архіви на відповідній території не створені, то зазначені документи передаються до державних архівних установ, архівних відділів міських рад.

Відповідно до Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» в редакції, що діяла на час ліквідації колгоспу, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування створюють архівні установи для централізованого тимчасового зберігання архівних документів, нагромаджених у процесі документування службових, трудових або інших правовідносин юридичних і фізичних осіб на відповідній території (району, міста), та інших архівних документів, що не належать до Національного архівного фонду.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що довідка, видана Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області, яка має на зберіганні книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, є правомірною.

Водночас, зі змісту трудової книжки колгоспника слідує, що позивача прийнято на роботу сторожем в КПГ «Угринське», а згодом, у 2000 р., у зв`язку з реорганізацією КПГ «Угринське» переведений в ПАП «Перлина» з огляду на що суд критично оцінює твердження відповідача про відсутність запису про прийняття на роботу позивача в ПАП «Перлина».

Так, суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині зазначених періодів роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку а загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_2 періодів роботи з 15.02.1990 до 07.02.1991 в Кооперативі «Втордеталь» та з 21.09.1990 по 30.12.1997 в СК «Будівничий», з підстав того, що на печатці СК «Будівничий» відсутній код організації та відсутня посада відповідальної особи кооперативу «Втордеталь», яка здійснювала запис при звільненні з роботи позивача в трудовій книжці.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Щодо відсутності інформації про нараховану заробітну плату в індивідуальних відомостях про застраховану особу суд зазначає, що сама по собі відсутність записів у трудовій книжці чи відсутність індивідуальних відомостей про застраховану особу (сплату страхових внесків в ПФУ) не може бути достатнім та належним доказом підтвердження відсутності трудових відносин.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 607/4451/16-а.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Щодо позовних вимог про визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яка полягає у непризначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то така задоволенню не підлягає з таких підстав.

Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2020 року № 0940/2394/18 дійшов висновку, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обрати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З наведеного випливає, що для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Тобто, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням -визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

Верховний Суд у ряді своїх рішень наголошує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З матеріалів справи слідує, що відповідач листом №1900-0321-9/4687 від 22.04.2020 р. розглянув заяву позивача та додані до неї документи та відмовив призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тому, суд дійшов висновку, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності, оскільки останнім за результатом розгляду поданих позивачем документів до заяви про призначення пенсії було прийнято рішення про відмову в призначені такої, слід відмітити, що про скасування відмови в призначенні пенсії позивачем також заявлено позовні вимоги. Відповідно, належним та ефективним способом захисту на відновлення порушених прав позивача буде визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №84 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового стажу період роботи з 06.09.1982 по 06.10.1982 на Тернопільському комбайновому заводі, з 07.02.1987 по 21.07.1993 в Чортківській філії Бучацького ПОМ, з 09.04.1995 по 25.02.1998 в КПГ "Угринське", з 01.04.2000 по 12.12.2003 в ПАП "Перлина" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи слідує, що позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн. відповідно до квитанції від 22.10.2020 року (арк. справи 8), у зв`язку з чим на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасувати рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №84 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового стажу період роботи з 06.09.1982 по 06.10.1982 на Тернопільському комбайновому заводі, з 07.02.1987 по 21.07.1993 в Чортківській філії Бучацького ПОМ, з 09.04.1995 по 25.02.1998 в КПГ "Угринське", з 01.04.2000 по 12.12.2003 в ПАП "Перлина" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В задоволені позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яка полягає у непризначені ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на суму 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 січня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.