Справа № 706/759/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 706/759/20 Суддя (судді) першої інстанції: Орендарчук М.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Грибан І.О., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження, у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року (місце ухвалення: місто Христинівка Черкаської області, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про адміністративні правопорушення від 08.07.2020 р. і закриття проваджень у справі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанови про накладення адміністративних стягнень по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі та були складені: - інспектором ДПП Капоріною Г.В. постанова серія 1АВ № 00453388; - інспектором ДПП Симоненко В.А. постанова серія 1АВ № 00453310 та інспектором ДПП Волчанським А.М. постанова серія 1АВ № 00457311, а провадження в адміністративній справі закрити.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що перед кожним технічним засобом не встановлено знак що ведеться фіксація швидкості руху в автоматичному режимі що є практично відсутність технічного засобу - дорожнього знаку; позивачу не надано копії свідоцтва повірки технічного засобу, якими проводилась фіксація; технічний засіб фіксації Каскад-029-1219 для фіксації адміністративного правопорушення в сфері Дорожнього руху в автоматичному режимі атестацію КСЗІ не проходила та не може бути належним доказом для винесення постанови та накладення штрафу.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив зареєстрований 22.01.2021 р. за вх. № 2676, у якому відповідач наголошує, що в апеляційній скарзі позивач не наводить жодних підстав та доводів для спростування висновків та позиції суду.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач 08 липня 2020 року рухаючись дорогою М05 Київ-Одеса на легковому автомобілі марки «Skoda Oktavia», державний номер НОМЕР_1 , неодноразово перевищено встановлені обмеження швидкості руху, у зв`язку із чим Департаментом патрульної поліції винесено оскаржувані постанови, а саме:

- серії 1АВ № 00453310 від 08.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, складену інспектором Департаменту патрульної поліції м. Київ Симоненко В.А., відповідно до змісту якої 08 липня 2020 року о 8 год. 55 хв. за адресою: М05 Київ-Одеса 35+352, зафіксовано в автоматичному режимі автомобіль марки «Skoda Oktavia», державний номер НОМЕР_1 , який перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 42 км/год, порушуючи п. 12.9 б Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП;

- серії 1АВ № 0045388 від 8.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, складену інспектором Департаменту патрульної поліції м. Київ Капоріною Г.В., відповідно до змісту якої 08 липня 2020 року о 9 год. 19 хв. за адресою: М05 Київ-Одеса 19+400, було зафіксовано в автоматичному режимі автомобіль марки «Skoda Oktavia», державний номер НОМЕР_1 , який перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 35 км/год, порушуючи п. 12.9 б Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП;

- серії 1АВ № 00457311 від 08.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, складену інспектором Департаменту патрульної поліції м. Київ Симоненко В.А., відповідно до змісту якої 08 липня 2020 року о 19 год. 42 хв. за адресою: М05 Київ-Одеса 35+240, було зафіксовано в автоматичному режимі автомобіль марки «Skoda Oktavia», державний номер НОМЕР_1 , який перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 24 км/год, порушуючи п. 12.9 б Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятими суб`єктом владних повноважень рішеннями про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пп. "б" п. 12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Зі змісту розділу 33 ПДР України знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" вказує на те, що забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Судовою колегією враховується, що приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, інкриміновані позивачу адміністративні правопорушення зафіксовані технічними засобами Каскад 029-1219, Каскад 037-1219 та Каскад 030-1219, які відповідають вимогам ДСТУ 8809:2018 Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги.

Комплекси фото/відео фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху «Каскад» отримали сертифікат перевірки типу UA.TR.001 5-19 rev.1, що дійсні в період з 14.01.2019 року по 14.01.2029 року, та внесені до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки.

Відповідачем до матерів справи додано копію сертифікату перевірки типу, виданого 04.06.2019 року, копію експертного висновку, зареєстрованого в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 02.04.2020 року № 1100, копію сертифікату відповідності, виданого 14.05.2020 року.

Вказані обставини апелянтом не спростовано, відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо підтвердження допущення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1 КУпАП, та відповідно відсутності для скасування спірних постанов.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 271-272, 286, 308, 310, 315, 317, 321-322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про адміністративні правопорушення від 08.07.2020 р. і закриття проваджень у справі залишити без задоволення.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя І. О. Грибан

Суддя В. Ю. Ключкович

(Повний постанови складено 25.01.2021р.)