Справа № 640/31842/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м. Київ № 640/31842/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у судовому засіданні без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

(03056, м. Київ, вул. Олекси Тихого, 32)

про визнання протиправною та скасування постанови від 02 листопада 2020 року, -

за участю:

представника позивача - не прибув,

представника відповідача - не прибув,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 02 листопада 2020 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиляй С.І.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що подання в органи досудового розслідування направлено для притягнення посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві за умови, що вони взагалі не є стороною виконавчого провадження, то подання на притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області взагалі не відправлялось. Відтак, на думку позивача, державний виконавець повинен був продовжувати ведення виконавчого провадження і закінчувати виконавче провадження не мав права.

Додатково позивач повідомив, що нормами чинного законодавства передбачено, що державний виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а не подання.

У відзиві на адміністративний позов державний виконавець зазначив, що ним в межах виконавчого провадження №62166262 проведено усі необхідні виконавчі дії та заходи, передбачені статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», що спрямовані на виконання судового рішення зобов`язального характеру згідно з його резолютивною частиною та, як наслідок, у державного виконавця були законодавчо передбачені підстави для закінчення виконавчого провадження.

При цьому, як стверджував відповідач, розділом VIII Закону встановлено виключний спосіб та порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Представники сторін у призначене судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неявка у призначене судове засідання представників учасників справи, повідомлених про дату, час та місце розгляду справи у передбачений статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України спосіб, є перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року в адміністративній справі №640/1113/19 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково, вирішено:

- визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії на підставі довідки від 09.11.2018 №1-26.7-5447 "Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій", виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити з 01.03.2018 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням проведених виплати, виходячи з розрахунку 56% від грошового забезпечення на підставі довідки від 09.11.2018 №1-26.7-5447 "Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій", виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

04 травня 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист в справі №640/1113/19 на примусове виконання рішення в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити з 01.03.2018 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням проведених виплати, виходячи з розрахунку 56% від грошового забезпечення на підставі довідки від 09.11.2018 №1-26.7-5447 "Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій", виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25 травня 2020 року відкрито виконавче провадження №62166262 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа.

В межах зазначеного виконавчого провадження №62166262 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 02 жовтня 2020 року прийнято постанову про накладення штрафу, якою за невиконання боржником судового рішення на користь стягувача у повному обсязі та фактично без поважних причин невиконання такого судового рішення не наведено накладено на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області штраф у розмірі 5 100,00 грн.

02 листопада 2020 року відповідачем на боржника у виконавчому провадженні №62166262, а саме - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн. за повторне невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Крім того, 02 листопада 2020 року державним виконавцем сформовано на адресу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві подання про притягнення до кримінальної відповідальності №62166262/5 та прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Незгода позивача із постановою про закінчення виконавчого провадження зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегулювано Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про виконавче провадження» від від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ (далі по тексту - Закон №1404-VIII).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на дату прийняття оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 2 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, обов`язковості виконання рішень; законності.

Згідно пункту 11 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Вимогами статті 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Наявними матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження №62166262 вчинялись виконавчі дії, передбачені положеннями статті 63 Закону №1404-VIII. При цьому, згідно виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, рішення не може бути виконано без участі боржника.

В той же час, суд враховує, що постанови про накладення штрафу на боржника від 02 жовтня 2020 року та 02 листопада 2020 року відповідно не є предметом оскарження в межах даного спору, а відтак дослідження правомірності підстав та передумов їх прийняття не входить до предмету доказування в межах даної адміністративної справи.

Виходячи зі змісту адміністративного позову, суд враховує, що позивач стверджує про відсутність в матеріалах виконавчого провадження доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та постанов про накладення штрафу.

Так, відповідно до положень статті 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз наведеної норми свідчить, що на державного виконавця покладено обов`язок доведення копій документів виконавчого провадження до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження шляхом надіслання простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Водночас, при надсиланні документів простим поштовим відправленням матеріали виконавчого провадження не можуть містить доказів його отримання.

При цьому, в матеріалах виконавчого провадження наявні копії супровідних листів, якими підтверджується факт доведення до відома копій документів виконавчого провадження як стягувачу, так і боржнику.

Також в адміністративному позові позивач зазначає, що законодавством не передбачено можливість надіслання державним виконавцем подання в органи досудового розслідування.

Так, дійсно вимогами частини 3 статті 63 Закону №1404-VIII державному виконавцю надано повноваження щодо направлення до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а не подання про притягнення до кримінальної відповідальності, як це має місце в межах спірних правовідносин.

В той же час, невірне формулювання назви документа не нівелює його змісту та не спростовує факту невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника.

В силу наведеної норми Закону №1404-VIII, підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження є саме факт невиконання боржником рішення суду у визначений строк.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

На підставі викладеного суд доходить до висновку про те, що винесення державним виконавцем постанов про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду та направлення подання до правоохоронних органів про притягнення боржника до відповідальності в частині виконання рішення суду зобов`язального характеру може бути підставою для закінчення виконавчого провадження, а відтак, постанова про закінчення виконавчого провадження є правомірною та такою, що прийнята з дотриманням вимог статті 63 Закону №1404-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на те, що наведені доводи позивача не знайшли свого нормативного та документального підтвердження, суд приходить до висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Враховуючи вимоги статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для здійснення розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя А.Б. Федорчук