Справа № 420/117/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/117/21
УХВАЛА
25 січня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов,
Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про відновлення виконавчого провадження 62729362 від 03.11.2020; про накладення штрафу від 15.12.2020 ВП № 62729362; про накладення штрафу від 30.12.2020 ВП № 62729362; про стягнення виконавчого збору від 30.12.2020 ВП № 62729362; про закінчення виконавчого провадження № 62729362 від 30.12.2020; про перевірку виконавчого провадження від 03.11.2020, якою скасовано постанову про закінчення ВП № 62729362 від 18.09.2020.
Ухвалою судді від 11.01.2021 позовну заяву залишено без руху через невідповідність позову вимогам ст. ст. 160, 161, 287 КАС України.
Так, вивчивши матеріали адміністративного позову, суддя встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, серед іншого, викладених у ч. 3 ст. 161 КАС України, оскільки в порушення ч. 3 ст. 161 КАС України абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» позивачем заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру про скасування рішень про накладення штрафів, розмір яких в сукупності не перевищує 1,5 відсотка ціни, у зв`язку із чим позивачу належить сплатити суму судового збору в розмірі 11 350 грн.
21.01.2021 до суду від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшла уточнена позовна заява, чим частково усунено виявлені судом недоліки, а саме п. 2, п. 4 ч. 5 ст. 160, ч. 4, ч. 7 ст. 161, ч. 2 ст. 287 КАС України.
В той же час, до уточненого адміністративного позову додано документ про сплату судового збору в розмірі 2270 грн та зазначено, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування постанов про відновлення виконавчого провадження від 03.11.2020 (ВП № 62729362), про накладення штрафу від 15.12.2020 (ВП № 62729362), про накладення штрафу від 30.12.2020 (ВП № 62729362), про стягнення виконавчого збору від 30.12.2020 (ВП № 62729362), про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2020 (ВП № 62729362) є похідними від позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про перевірку виконавчого провадження від 03.11.2020, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.11.2020, якою скасовано постану про закінчення від 18.09.2020 (ВП № 62729362), оскільки їх винесено у зв`язку з скасуванням постанови про закінчення від 18.09.2020 (ВП № 62729362).
Позивач зазначає, що таким чином, судовий збір, який підлягає сплаті у справі № 420/117/21, становить 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021, а саме 2270 грн.
Вирішуючи питання про відкриття провадження за даним позовом, суд враховує, що позивачі по-різному формулюють зміст позовних вимог, зокрема, у справах, пов`язаних з оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень: в одних випадках пред`являють позови про визнання рішення протиправним, в інших - змістом позовних вимог є скасування такого рішення чи визнання його нечинним; оскаржують подекуди дії чи бездіяльність, рішення у формі листів або за принципом мовчазної згоди тощо. Переважно позивачі об`єднують такі вимоги в позовній заяві.
Як вимагають положення статті 245 КАС України, вирішуючи справу, суд повинен визначитися щодо правомірності чи неправомірності оскаржуваного акта, дії чи бездіяльності та встановити правові наслідки протиправності акта. Такими наслідками згідно з вказаним положенням є скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.
Так, в контексті вищенаведених правових приписів КАС України правова позиція щодо визначення кількості вимог немайнового характеру, звернених до суду, зводиться до того, що вимога про визнання протиправною дії / бездіяльності, як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права є однією окремою вимогою.
Однак суд зазначає, що представник позивача припускається помилки, роблячи хибний умовивід про те, що позивач, який просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про відновлення виконавчого провадження 62729362 від 03.11.2020; про накладення штрафу від 15.12.2020 ВП № 62729362; про накладення штрафу від 30.12.2020 ВП № 62729362; про стягнення виконавчого збору від 30.12.2020 ВП № 62729362; про закінчення виконавчого провадження № 62729362 від 30.12.2020; про перевірку виконавчого провадження від 03.11.2020, якою скасовано постанову про закінчення ВП № 62729362 від 18.09.2020, - заявив одну вимогу немайнового характеру.
По-перше, ні КАС України, ні Закон України «Про судовий збір» не містять положення про те, що похідні позовні вимоги охоплюються оплатою базової позовної вимоги. Так, згідно з п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Жодного застереження про те, що за пред`явлення похідних позовних вимог не сплачується судовий збір чинне законодавство ніколи не містило. На відміну від вимог про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності, що по суті є однією вимогою.
При цьому в даному випадку позивачем не заявлено позовні вимоги із застосуванням інших способів захисту порушеного права відносно відповідних вимог як передумов. Натомість, судом в ухвалі від 11.01.2021 констатовано, що позивачем заявлено саме чотири позовні вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру (розмір оскаржуваної зміни в майновому стані позивача яких в сукупності не перевищує 1,5 відсотка ціни позову, що становить менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Процедурна пов`язаність оскаржуваних рішень для цілей виокремлення обраного способу захисту порушеного права значення не має, оскільки перед судом поставлені окремі питання протиправності окремих актів індивідуальної дії, які прийняті на підставі різних правових норм, з різних підстав, потребують встановлення різних обставин та розглядаються в аспекті ефективного способу захисту окремо порушеного права.
Більш того, позивачем взагалі проігноровано, що за усталеною судовою практикою, прийняття суб`єктом владних повноважень рішень, безпосереднім наслідком якого є зміна складу майна позивача, та подальше оскарження відповідного рішення (в даному випадку постанов про накладення штрафів) є вимогою майнового характеру.
Однак позивачем, замість виконання вимог ухвали суду, фактично оскаржено висновок суду про зміст пред`явлених ним позовних та зазначено в уточненому позові власне бачення та тлумачення норм чинного законодавства, яке на його погляд підлягає застосуванню судом при відкритті провадження по справі за його позовом.
Отже, станом на 25.01.2021 недоліки адміністративного позову позивачем в повному обсязі не усунені, не зважаючи на надання судом достатнього строку для цього.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Приймаючи до уваги те, що до теперішнього часу позивачем недоліки не усунено, суд вважає за потрібне позовну заяву відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України повернути позивачу.
На підставі викладеного та керуючись ст. 169 КАС України,
Позовну заяву Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов - повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк